ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2087/25  Номер провадження 22-ц/814/916/26	Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду
цивільних справ:
головуючого Пікуля В.П.,
суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О., 
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Лазоренко Олег Володимирович,

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: право на земельну частку (пай) № 522 (по проєкту розташування земельних часток (паїв)), яка перебувала у колективній власності ВАТ «Новомосковське» Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, розміром 3,56 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), яку він прийняв шляхом вступу в управління даним спадковим майном. Здійснював утримання земельної ділянки в належному стані та отримував орендну плату від ТОВ «Новомосковськ Агро», правонаступником якого є ТОВ «Лан-Агро». Орендну плату він отримував з 2001 по 2019 рік включно, проте з 2020 року по 2024 рік за отриманням орендної плати він не звертався. Звернувшись влітку 2024 року до ТОВ «Новомосковськ Агро» за орендною платою, йому повідомили, що межі вищевказаної земельної частки (пай) № 522 (по проєкту розташування земельних часток (паїв) ТОВ «Новомосковськ Агро») були визначені в натурі (на місцевості) і даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 5320610100:00:014:0522 та визначено точну площу 3,4177 га і 23 липня 2019 року ТОВ «Новомосковськ Агро» зареєструвало на неї договір оренди з Глобинською міською радою, якій, на сьогоднішній день, сплачуються грошові кошти за неї. Крім того останні роз`яснили необхідність звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 
17 жовтня 2024 року нотаріус, розглянувши подані ОСОБА_3 для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документи, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем на момент його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, відсутні докази його вступу в управління чи володіння спадковим майном, а також не надав правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) сертифікат.
Посилаючись на те, що позивач вступив в управління спадковим майном просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку № 522 по проєкту розташування земельних часток (паїв) ТОВ «Новомосковськ Агро», кадастровий номер: 5320610100:00:014:0522, загальною площею 3,4177 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка належала, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), його батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що доказів того, що спадкодавцю ОСОБА_2 на момент смерті належала саме вже сформована земельна ділянка кадастровий номер 5320610100:00:014:0522, яка є предметом позову, суду не надано.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
Не погодившись з рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року його в апеляційному порядку оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Позиція учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.
Стверджує, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 належала на підставі сертифікату земельна ділянка, загальною площею 3,4177 га, яка, в подальшому, перебувала на утриманні позивача, оскільки він фактично вступив в управління спадковим майном.
Акцентує увагу, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання свідків, які були опитані адвокатом.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Лазоренка О.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду, в судове засідання не з`явилися.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , повторно виданого 14 серпня 2024 року Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 серпня 2024 (а.с.16).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.17).
Відповідно до довідки Відділу № 5 Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, згідно журналу видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по ВАТ «Новомосковське» на території Глобинської міської ради, ОСОБА_2 видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0341879, зареєстрований 08 червня 2000 року за № 371 на підставі розпорядження голови Глобинської РДА № 751 від 22 грудня 1999 року, розміром 3,56 умовних кадастрових гектари (а.с.50).
17 жовтня 2024 року державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, розглянувши документи подані ОСОБА_1 для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 відмовила у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був зареєстрований зі спадкодавцем на момент його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, відсутні докази його вступу в управління чи володіння спадковим майном, а також не надав правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) сертифікат (а.с.19-20).
Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 .
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82464287 від 09 травня 2025 року, після померлого ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася (а.с.54).
Відповідно до Довідки № 02-43/613 від 09 вересня 2014 року, виданої Виконавчим комітетом Глобинської міської ради, ОСОБА_2 до 30 липня 2001 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживали цивільна дружина ОСОБА_4 , пасинок ОСОБА_5 та не родичі (а.с.18).
Позиція апеляційного суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням такої спадщини, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема, відповідні норми ЦК Української РСР.
У статті 527 ЦК Української РСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Згідно із частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР).
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР).
Згідно зі статтями першою та другою Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, зокрема пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.
Згідно зі статтею 5 ЗК України року земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.
Згідно із статтею 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Як передбачено вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що згідно довідки, виданої ТОВ «Лан-Агро» № 25/07/02 від 02 липня 2025 року, позивач фактично вступив в управління спадковим майном: земельною ділянкою № 522 по проєкту розташування земельних часток (паїв) ТОВ «Новомосковськ Агро», кадастровий номер 5320610100:00:014:0522, загальною площею 3,4177 га, яка належала згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) його батьку позивача, а саме здійснював утримання земельної ділянки в належному стані та отримував орендну плату.
Проте, померлому ОСОБА_2 на підставі сертифікату серія ПЛ № 0341879 зареєстрованому 08 червня 2000 року за № 371 належало право на земельну частку (пай) по ВАТ «Новомосковське» на території Глобинської міської ради, розміром 3,56 умовних кадастрових гектари.
Тобто, за позивачем може бути визнано спадщину, у випадку доведення вступу ним в управління або володіння спадковим майном, а саме: земельною часткою (паєм) по ВАТ «Новомосковське» на території Глобинської міської ради, розміром 3,56 умовних кадастрових гектари, яке належало померлому ОСОБА_2 .
Земельна ділянка з кадастровим номером: 5320610100:00:014:0522 була сформована 23 липня 2019 року та становить 3,4177.
Відомості викладені у Довідці виданій ТОВ «Лан-Агро» № 25/07/02 від 02 липня 2025 року стосуються земельної ділянки кадастровий номер: 5320610100:00:014:0522, сформованої 23 липня 2019 року, що унеможливлює підтвердження вступу позивачем в управління спадковим майном станом на 30 липня 2001 року, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, а твердження скаржника, що ним було надано належні та допустимі докази того, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5320610100:00:014:0522, сформованої 23 липня 2019 року, належала померлому ОСОБА_2 на праві власності та могла бути успадкована позивачем надано не було.
Твердження скаржника, що судом безпідставно не взято до уваги пояснення свідків, які були опитані адвокатом не спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.
Згідно частини першої статті 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01 липня 2021 року у справі № 917/549/20).
З наданих протоколів відібрання пояснень у свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що їх пояснення стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: 5320610100:00:014:0522, сформованої 23 липні 2019 року, при цьому матеріали справи не містять доказів, що вище вказана земельна ділянка належала на праві власності померлому ОСОБА_2 , відповідно у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування рішення суду першої інстанції на основі наданих пояснень.
Твердження позивача, що відповідач не заперечує, проти задоволення позову не дає підстав для його задоволення.
Щодо наданої до апеляційної скарги довідки від 03 жовтня 2025 року видану директором ТОВ «Лан-Агро», суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно частини другої статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
З матеріалів справи вбачається, що цю довідку суду першої інстанції подано не було.
Позивач не обґрунтовує поважність не подачі доказів у строки, визначені ЦПК України.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позовну заяву було подано 08 липня 2025 року, судове рішення було прийнято 30 вересня 2025 року і доказів неможливості подати довідку в строки, передбачені статтею 83 ЦПК України позивачем надано не було.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на вище викладене, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи і є безпідставними.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, відповідно, рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Лазоренко Олег Володимирович – залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко