П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3027/25	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просив: 
- зобов`язати ДПОП «ОШБ «Лють» внести до подання про присвоєння йому спеціального звання поліції «інспектор податкової служби 1 рангу»; 
- зобов`язати Національну поліцію України внести зміни до наказу НПУ від 31.07.2023 № 1197 о/с в частині присвоєння йому спеціального звання поліції - лейтенант шляхом внесення змін в тексті наказу виду спеціального звання поліції «лейтенант» на «капітан».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він 07.05.2010 року прийнятий на посаду головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов`язань юридичних осіб та організації роботи з безхазяйним майном управління прострочених податкових зобов`язань Після прийняття присяги державного службовця, позивачу присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби 1 рангу». З 16 березня 2023 року по 29 березня 2023 року позивач проходив первинну професійну підготовку в ГУНП в Кіровоградській області та призначений на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу збору та аналізу інформації інформаційного управління ДПОП «ОШБ НП України «Лють», із присвоєнням спеціального звання лейтенант поліції. Разом тим, на переконання позивача, йому має бути присвоєно спеціальне звання поліцейських - капітан поліції, яке відповідає 7 рангу державного службовця згідно з додатком 8 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306, однак відповідачі зазначили про правомірність присвоєння позивачу звання «лейтенант поліції».
ДПОП «ОШБ «Лють» заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що наказом Національної поліції України від 31 липня 2023 року № 1197 о/с ОСОБА_1 присвоєно первинне спеціальне звання «лейтенант поліції». Крім того, спеціальне звання «лейтенант поліції» присвоєно позивачу наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 14.10.2024 № 1427 о/с. Зазначені накази позивачем не оскаржені. Крім того, відповідач заначив, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що звання інспектор податкової служби І рангу відповідає званню поліції капітан. Крім того податкова служба і посада позивача головний інспектор мають різну правову природу і різний правовий статус по відношенню до служби в поліції і посади поліцейського. Проходження служби регламентуються різними нормативно-правовими актами. Служби входять до різних Міністерств (відомств).
Національна поліція також заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що на сьогодні питання співвідношення спеціальних звань посадових осіб податкової служби та їх рангів зі спеціальними званнями поліції не врегульовано чинним законодавством. Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами зобов`язального характеру, а саме останній просить зобов`язати ДПОП «ОШБ «Лють» внести зміни до подання про присвоєння йому спеціального звання, шляхом зобов`язання внести відповідні зміни до наказу НПУ, не обґрунтовує у позовній заяві якими саме діями чи бездіяльністю Національної поліції України були порушенні його права, відповідно й прохальна частина уточненої позовної заяви ОСОБА_1 не містить вимог щодо визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єктів владних повноважень до яких зверненні вимоги зобов`язального характеру, що вкотре підтверджує факт відсутності таких порушень з боку відповідачів та фактично свідчить про відсутність правовий підстав для задоволення вказаного позову. Крім того, подання ДПОП «ОШБ «Лють» про присвоєння спеціального звання поліції, яке позивач просить суд зобов`язати доповнити інформацією про присвоєння йому спеціального звання «інспектор податкової служби 1 рангу», вже направлялось ДПОП «ОШБ «Лють» до Національної поліції України та на підставі вказаного подання НПУ було видано наказ про присвоєння позивачу первинного спеціального звання «лейтенант поліції», тобто ухвалене відповідне рішення, яке станом на дату подання відзиву НПУ є чинним та позивачем не оскаржувалось. Під час проходження служби в Державній податковій інспекції у місті Херсоні ОСОБА_1 присвоєне спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу». У зв`язку з тим, що з на сьогоднішній день питання співвідношення спеціальних звань посадових осіб податкових органів зі спеціальними званнями поліції не врегульоване чинним законодавством, позивачу наказом НПУ від 31.07.2023 № 1197 о/с відповідно до положень статті 81 Закону правомірно присвоєно первинне спеціальне звання «лейтенант поліції». Постанова КМУ № 306, на яку посилається позивач, стосується виключно питання присвоєння рангів держаним службовця під час прийняття на державну службу та жодного відношення до врегульованого порядку присвоєння спеціальних звань поліції вказана постанова не має.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що за принципом аналогії права, якщо немає подібного закону, суд виходить із конституційних принципів та загальних засад права (справедливість, добросовісність, розумність). Згідно частини 6 статті 7 КАС України, суд не має права відмовити в правосудді, якщо немає закону, що регулює відповідні відносини, суд зобов`язаний застосувати аналогію закону або аналогію права. Втім, суд відмовив позивачеві саме тому, що нормативно правовий акт, що врегульовує співвідношення звань посадових осіб податкової служби та спеціальних звань поліції не існує. На переконання апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовився застосувати принципи аналогії права, а тобто винести рішення, опираючись на постанову Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», якою врегульоване питання співвідношень звань посадових осіб податкової служби та спеціальних звань поліції.
Відповідачі надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
07 травня 2010 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов`язань юридичних осіб та організації роботи з безхазяйним майном управління прострочених податкових зобов`язань. Того ж дня позивачем прийнята присяга державного службовця та присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу».
Наказом від 06 вересня 2010 року позивач звільнений з посади за угодою сторін.
З 15 березня 2023 року ОСОБА_1 проходить службу в ДПОП «ОШБ «Лють» на посадах середнього складу поліції з 15 березня 2023 року. 
Наказом Національної поліції України № 1197 від 31 липня 2023 року ОСОБА_1 присвоєно первинне спеціальне звання «лейтенант поліції».
Позивач вважає, що має право на присвоєння первинного звання «капітан поліції», оскільки вже мав спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу», у зв`язку із чим звернувся до відповідачів із відповідними запитами, на які отримав відмову.
Вважаючи протиправною відмову відповідачів у присвоєнні первинного звання «капітан поліції», ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на сьогоднішній день питання співвідношення спеціальних звань посадових осіб податкових органів зі спеціальними званнями поліції не врегульовано чинним законодавством.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України від 02 липня 2015 року № 580-VIII.
Відповідно до ч 1 статті 80 Закону №580-VIII установлюються такі спеціальні звання поліцейських: 1) спеціальні звання молодшого складу: рядовий поліції; капрал поліції; сержант поліції; старший сержант поліції; 2) спеціальні звання середнього складу: молодший лейтенант поліції; лейтенант поліції; старший лейтенант поліції; капітан поліції; майор поліції; підполковник поліції; полковник поліції; 3) спеціальні звання вищого складу поліції: генерал поліції третього рангу; генерал поліції другого рангу; генерал поліції першого рангу.
За приписами ч.2 ст.81 Закону № 580, первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоює керівник поліції в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ч.7 цієї статті, військовослужбовцям та громадянам, які мають військові або спеціальні звання, класні чини, під час прийняття на службу в поліції присвоюються первинні спеціальні звання поліції, відповідні наявним у них військовим або спеціальним званням, класним чинам, у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок присвоєння спеціальних звань поліції та позбавлення спеціальних звань затверджений наказом МВС України від 12.03.2016 № 177.
Відповідно до п.2, п.3 та п.5 Порядку № 177, первинні спеціальні звання середнього складу поліції присвоюються особам, уперше прийнятим на службу в поліцію, які не мають військових звань офіцерського складу запасу або спеціальних звань середнього складу інших органів державної влади з призначенням на посаду, після закінчення курсів первинної професійної підготовки (спеціалізації) та оголошуються наказом по особовому складу.
Первинні спеціальні звання поліції присвоюються особам, уперше прийнятим або переведеним на службу в поліцію з інших органів державної влади, з наявним військовим або іншим спеціальним званням у порядку переатестування, після закінчення курсів первинної професійної підготовки (спеціалізації).
Первинні спеціальні звання особам, зазначеним у пунктах 2, 3 цього розділу, присвоює Голова Національної поліції України.
Порядок присвоєння рангів державних службовців затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306.
Позивач наполягає на тому, що оскільки він мав звання інспектора податкової служби І рангу, відповідно до додатку 14 Порядку № 306, зазначеному спеціальному званню відповідає 7 ранг державного службовця.
Додатком 8 Порядку № 306 визначено, що співвідношення між спеціальним званням капітан поліції до 7 рангу державного службовця.
У зв`язку із цим, позивач вважає, що він як інспектор податкової служби І рангу мав право на присвоєння спеціального звання капітан поліції.
Разом з цим, колегія суддів наголошує, що згідно записів трудової книжки відповідний 7 ранг держаної служби позивачу не призначався, а тому відсутні підстави для співвідношення 7 рангу державної служби зі спеціальним званням «капітан поліції».
Тобто, в разі вступу позивача на державну службу, він мав би право на застосування додатку 14 до Порядку № 306 та присвоєння 7 рангу державної служби.
Отже, позивач помилково вважає, що при прийнятті його на службу в поліцію, відповідачі повинні були спочатку співвіднести його звання до 7 рангу державної служби та вже після цього прирівняти ранг державної служби до спеціального звання «капітан поліції». 
Крім того, за п.10 Порядку № 306, державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII “Про державну службу”, присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. 
Враховуючи викладене, колегія суддів наголошує, що через не присвоєння позивачу 7 рангу державної служби, відсутні законні підстави для застосування до спірних правовідносин додатку 8 до Порядку № 360 та присвоєння позивачу звання «капітан поліції» (а.с.146 зворот - 147).
Додатково, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги ОСОБА_1 сформульовані всупереч приписам ст.5 КАС України, відповідно до яких, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема,:
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Натомість позовна заява ОСОБА_1 містила дві вимоги зобов`язального характеру, без вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 квітня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко