05.03.2026    Справа №469/403/25
1-кп/469/178/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Березанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  №12025152150000049 від 11.03.2025 року за обвинуваченням 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чапаєвка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , – 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, 

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 , 
обвинувачений - ОСОБА_3 , 

в с т а н о в и в:

Судом доведено, що  ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.03.2025 року, придбав та зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , гранату іноземного виробництва типу RG-4. 
Реалізуючи свій умисел, спрямований на зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622, ОСОБА_3 , не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України наміру до видачі органам влади бойових припасів, з метою подальшого незаконного зберігання без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, в період часу з січня місяця 2025 року по 21.03.2025 незаконно зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 гранату іноземного виробництва типу RG-4 у кількості 1 шт.
21.03.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: гранату іноземного виробництва типу RG-4.

Вказані дії  ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 України, як зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення є закінченим і вчиненим з прямим умислом. 

Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами. 

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердив вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення за викладених вище обставин та підтвердив суду, що він 21.03.2025 року, придбав та зберігав за місцем свого фактичного зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , гранату іноземного виробництва типу RG-4, яку було виявлено та вилучено 21.03.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку за вказаним місцем його проживання. 

Всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений визнає. У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, а також всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, за згоди всіх учасників судового провадження із запропонованим судом обсягом дослідження доказів, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються, та переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, судвизнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням документів, що містять дані, необхідні для прийняття судом рішень щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також дані щодо процесуальних витрат. 

Проаналізувавши показання обвинуваченого, які узгоджуються з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, суд вважає вину  ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, доведеною у судовому засіданні стороною обвинувачення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відноситься до категорії тяжкихзлочинів, та особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений раніше не судимий (а.п.51, 53), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.48), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.52), має постійне місце проживання, проживає разом з малолітнім сином (а.49). 

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено. 

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи відповідно до положень п.1 ч.2 ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи висновок органу пробації, який оцінює ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як середній, а також середню ймовірність вчинення нового кримінального правопорушення, готовність обвинуваченого до виправлення (а.п.40), суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, йому має бути призначене покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.263 КК України, яке є безальтернативним у виді позбавлення волі у мінімальній межі санкції вказаної статті кримінального закону, що буде необхідним й достатнім заходом примусу.

Також, враховуючи зазначені вище обставини, а саме, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, зокрема, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, приймаючи до уваги позитивні дані про особу обвинуваченого (а.п.48), висновок органу пробації, який оцінює ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення як середній (а.п.40), позицію прокурора, який вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. 

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи при ухваленні вироку питання щодо того, що належить вчинити з речовими доказами і документами відповідно до вимог п.12 ч.1 ст.368, абз.10 п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суд приймає наступні рішення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 
- осколки і деталі гранати RG-4, які упаковано у спеціальний сейф-пакет №CR11028494, які передані до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області (а.п.46-47) після вступу вироку в законну силу – знищити згідно з п.4. ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Згідно вимог ст.ст.122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 року №КСЕ-19/115-25/4804 у сумі 7959,00 гривень (а.п.45).

Оскільки на стадії досудового розслідування стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, приймаючи до уваги позитивну поведінку обвинуваченого в ході судового провадження та відсутність відповідних клопотань сторони обвинувачення, суд вважає, що підстави для обрання судом стосовно обвинуваченого запобіжних заходів відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд, – 

у х в а л и в: 

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнитиОСОБА_3  від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з’являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 
- осколки і деталі гранати RG-4, які упаковано у спеціальний сейф-пакет №CR11028494, які передані до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області (а.п.46-47) після вступу вироку в законну силу – знищити згідно з п.4. ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до положень ст.ст.122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової вибухово-технічної експертизи від 28.03.2025 року №КСЕ-19/115-25/4804 у сумі 7959,00 гривень (а.п.45).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення. 

Суддя