ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/1665/26
провадження № 2/753/5500/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року Суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
До суду надійшла позовна заява ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 30.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4609793 в електронній формі, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 3800 грн. строком на 360 днів.
Оскільки відповідач не виконує умови договору, а позивач набув право вимоги до відповідача, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2026 справу відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: щодо підтвердження належності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжної картки № НОМЕР_2 ; витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д інформацію щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» за період з 30.04.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 3800 за ініціативою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
28.02.2026 до суду надійшли витребувані докази. 
Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, заперечень проти розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

30.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем укладено кредитний договір № 4609793 шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «30185», що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що Відповідач, укладаючи договір, пройшов процедуру ідентифікації, погодився з умовами договору, надав свої персональні дані та реквізити банківської картки, що свідчить про його волевиявлення на укладення договору.
Відповідно до умов договору, кредитні кошти у сумі 3800 грн були перераховані на банківську картку Відповідача № НОМЕР_2 через платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що кредитні кошти Відповідачем отримані.
Згідно з умовами договору, проценти за користування кредитом становлять 1,5 % на день та нараховуються на залишок заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що за період з 30.04.2024 по 25.11.2024 нараховано проценти у сумі 11970 грн.
25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до Відповідача.
Суд встановив, що договір факторингу укладено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому до позивача перейшло право вимоги у повному обсязі.
Станом на дату укладення договору факторингу строк кредитування не закінчився, у зв`язку з чим позивач правомірно нарахував проценти за період після відступлення права вимоги у сумі 8550 грн.
Отже, загальна сума заборгованості складає: 3800 грн - тіло кредиту; 11970 грн - проценти, нараховані первісним кредитором; 8550 грн - проценти, нараховані позивачем.
Відповідач доказів сплати заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.
Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, а його невиконання є підставою для стягнення заборгованості.
Заперечень Відповідач не подав, доказів погашення не надав.
Згідно зі ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є простроченням і тягне правові наслідки.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що позивач додатково просить покласти на орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення, обов`язок нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України з дати набрання рішенням законної сили до моменту повного виконання, а також стягнути ці суми з Відповідача.
Однак суд вважає такі вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частин 10-11 статті 265 ЦПК України, дійсно передбачено можливість зазначення у рішенні суду формули нарахування відповідних сум на період до фактичного виконання рішення. Проте дана норма не покладає на суд обов`язку визначати такі суми наперед, а встановлює право суду, яке реалізується у випадках, коли характер зобов`язання та подані докази дають змогу зробити такі розрахунки або встановити необхідність їх подальшого нарахування виконавцем.
Разом з тим, правова природа інфляційних втрат та 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України, є компенсаційною, і вони підлягають стягненню за період прострочення, що мав місце до дня ухвалення рішення суду, коли суд має змогу перевірити та оцінити обґрунтованість заявленої суми.
Натомість сума інфляційних втрат та 3% річних після ухвалення рішення не є предметом позову та не є самостійною матеріально-правовою вимогою, яка могла б бути встановлена на момент розгляду справи по суті, оскільки: суд не може наперед визначити ні період прострочення після набрання рішенням законної сили, ні фактичні дати дій виконавця, нарахування таких сум не може делегуватися судом органу примусового виконання як нове самостійне зобов`язання, виконавчий документ повинен містити чітко визначену суму, а не формулу, яка створює невизначеність щодо обсягу майбутніх вимог
У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що підстав для задоволення відповідної вимоги немає, а тому у цій частині слід відмовити.
Відповідач не довів відсутність своєї вини, доказів сплати не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості або заперечень відповідача. Подані докази підтверджують наявність боргу та порушення відповідачем умов договору.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що відповідатимуть принципу розумності та пропорційності. 
Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  - задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» кредитну заборгованість в загальному розмірі 24320,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста двадцять гривень 00 копійок),  судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 20.03.2026

 Суддя: Комаревцева Л.В.