Справа № 127/40837/25 
Провадження № 2/127/9904/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Воробйова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, – 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи позовну заяву тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2015 року по 18.08.2017 року. В цей період у них народилась дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За виконавчим листом №127/7442/18, виданим 07.06.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, зі  ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2018 року.
Разом з тим, позивач зазначає, що 08.06.2022 року він уклав шлюб із ОСОБА_4 та в них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до судового наказу №129/4428/25, виданого 05.12.2025 року Гайсинським районним судом Вінницької області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання цих дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 04.12.2025 року і до їх повноліття. Крім того, ці діти перебувають на повному утриманні позивача, оскільки дружина ОСОБА_7 перебуває в декретній відпустці та її дохід обмежується лише соціальною допомогою.
Таким чином, позивач сплачує аліменти на утримання трьох дітей, з розміру грошового забезпечення, що за 9 місяців 2025 року склав 27447,00 грн. Інших видів доходів він немає. При цьому, як працівник поліції, він не має права займатися іншою оплачуваною діяльністю, а стягнення аліментів суттєво погіршило його майнове становище, так як з нього стягується більше половини його заробітку. Враховуючи принцип рівності дітей, дочка ОСОБА_8 отримує більший розмір аліментів, порівняно з іншими дітьми позивача. На підставі викладеного,  ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі виконавчого листа №127/7442/18, виданого 07.06.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви.
У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.08.2017 року у справі №131/1084/17, яке набрало законної сили 29.08.2017 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , зареєстрований 26.04.2015 року виконавчим комітетом Китайгородської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №3 (а.с. 5).
Згідно з актовим записом про народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Головним державним виконавцем Іллінецького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 07.12.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №57594961 з примусового виконання виконавого листа №127/7442/18, виданого 07.06.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, яким стягнуто щомісячно із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.04.2018 року. В постанові вказано, що боржник отримує дохід в ГУНП у Вінницькій області (а.с. 8-9).
Згідно з довідкою Іллінецького ВДВС ГТУЮ у Вінницькому районі Вінницької області №13828 від 11.11.2025 року на виконанні у відділі перебуває вказане вище виконавче провадження, стягнення аліментів проводиться із заробітної плати в ІТТ №3 ГУНП у Вінницькій області та заборгованість по аліментам станом на 11.11.2025 року відсутня (а.с. 10).
Посилаючись на зміну сімейного стану ОСОБА_1 зазначив, що:
- 08.06.2022 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 у Гайсинському відділі ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 11);
- він разом із ОСОБА_7 є батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12, 13);
- судовим наказом Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.12.2025 року у справі №129/4428/25 стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 04.12.2025 року і до їх повноліття (а.с. 14). На підставі цього виконавчого документу 15.12.2025 року було відкрито виконавче провадження ВП №79824293 (а.с. 15).
Щодо зміни матеріальнго стану позивача, то ним надано суду Форму ОК-5 та Форму ОК-7 Пенсійного фонду України, згідно з якими ОСОБА_1 з 2016 року по 2025 рік працює у ГУНП у Вінницькій області та протягом цього часу його заробітна плата поступово збільшувалася та наразі в середньому складає 30000,00 грн.щомісячно (а.с. 16-17, 18).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Як визначено частиною 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів надитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна матеріального становища або сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на судові рішення, на підставі яких з нього стягуються аліменти, а тому його матеріальний стан суттєво погіршився.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Також висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Крім того, з наданих позивачем Форм ОК-5 та Форм ОК-7 свідчить про те, що його майновий стан не тільки не погіршився, а навпаки поліпшився. Також станом на 11.11.2025 року у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 . Таким чином, жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, позивач до суду не надав.
Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки, покликався на зміну його сімейного стану — народження дітей у новому шлюбі та необхідності матеріального забезпечення дружини та дітей.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.
Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки позивачем не надано доказів про погіршення його матеріального стану.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 27 Конвенції про захист прав дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення суду складений 09.03.2026 року.

Суддя: