Кагарлицький районний суд Київської області 
_____________________________________________________________________________
17.02.2026 	Справа №: 368/94/26	

провадження 3/368/95/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м.Кагарлик	  	

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. розглянувши справу, яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , -
за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 563544 дата складання від 10.01.2026 ОСОБА_1 10.01.2026 близько 16 год. 50 хв. у с.Стайки по вул. Київська, керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, постановою від 31.07..2024 року у ВП 65047097 Очаківським відділом державної виконавчої служби Миколаївської області, чим порушив ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Захисник Хорошун О.В. під час розгляду справи не погодилася з вказаним порушенням, вину ОСОБА_1 не визнала, просила закрити провадження по справі.
Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає умисну форму вини особи.
Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Так дійсно у ОСОБА_1 існувала заборгованість по аліментах у зв`язку з необізнаністю про існуюче виконавче провадження.
ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 .
Від цих відносин у них народилася спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторони не знайшли спільних компромісів у життєвих ситуаціях, а тому припинили спільне проживання.
ОСОБА_1 по мірі можливості добровільно перераховував аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 її матері ОСОБА_2 , яка наразі після одруження має прізвище ОСОБА_5 .
01.06.20216 ОСОБА_2 звернулася в Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та рішення м даного суду від 05.07.2016 року в справі №483/852/16-ц було даний позов задоволено та направлено на виконання.
В березні 2021 року ОСОБА_2 повторно звертається до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області та 29 березня 2021 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області прийнято судовий наказ в справі № 483/289/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 03.03.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
07.04.2021 року, як вже з`ясовано з матеріалів виконавчого, було відкрите за даним судовим рішенням виконавче провадження.
При цьому ОСОБА_1 не відомо було тривалий час про виконавче провадження щодо нього про стягнення аліментів, оскільки у постанові про відкриття провадження та у супровідному листі була зазначена невірна адреса його реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , оскільки це не його адреса, а адреса стягувача ОСОБА_6 .
Адреса реєстрації та проживання Боржника – ОСОБА_1 є з 07.07.2016 року: АДРЕСА_3 .
З 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ, виявив, що рахунок на який він отримує заробітну плату заблоковано, в зв`язку з наявністю виконавчого провадження №65047097.
Про існування виконавчого провадження про стягнення аліментів боржник ОСОБА_1 дізнався у серпні 2024 року, коли були заблоковані його рахунки на виплату заробітної плати.
16 вересня 2024 року представником боржника було подано заяву про здійснення перерахунку боргу по аліментам, в зв`язку з тим, що останній сплачував аліменти шляхом перерахування їх на картковий рахунок стягувача, а також про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.
В рамках ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було з`ясовано, що відносно ОСОБА_1 державним виконавцем прийнято в один день три постанови про накладення штрафу ВП №65047097 від 31.07.2024:
- За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів за період з 03.03.2021 року до 03.03.2022 року становить 22340,74 грн.
- Виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання 07.04.2021. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 31.07.2024, станом на 31.07.2024, утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 172260,66 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Відповідно до абзацу другого частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, на користь держави штраф у розмірі 51678.2 грн.
- Виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання 07.04.2021. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 31.07.2024, станом на 31.07.2024 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 106364,46 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Відповідно до абзацу третього частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів на користь держави штраф у розмірі 53182.23 грн.
Постанови про накладення штрафів по ВП №65047097 від 31.07.2024 ОСОБА_1 та його представнику не надходили.
Дані постанови про накладення штрафу були скасовані 29.05.2025 року постановами заступника начальника Очаківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грабченковим Денисом Сергійовичем, при примусовому виконанні, розглянуто постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28.05.2025.
В постанові заступника начальника Очаківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було описано виявлені порушення державного виконавця в рамках виконання ВП № 65047097.
В зв`язку з мобілізацією та перебуванням в лавах ЗСУ надати всі квитанції про сплату аліментів скаржник не має можливості, до 31.07.2024 року шляхом добровільної сплати аліментів борг зменшився на 71107,59 грн., а тому розрахунок державного виконавця не відповідав дійсності, станом на день подання скарги 28.04.2025 року борг ще зменшився шляхом списання з рахунку ОСОБА_1 коштів в сумі 108447,35 грн., але навіть цієї суми достатньо для спростування заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки.
ОСОБА_1 жодного разу не був повідомлений про наявність заборгованості зі сплати аліментів, про відкриття виконавчого провадження, а також про встановлені відносно тимчасові обмеження, все листування державного виконавця на ім`я ОСОБА_1 було надіслане за адресою Відповідача ОСОБА_7 .
Про те, що відносно нього були встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами він дізнався зі слів поліцейських лише 10 січня 2026 року, під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди в с.Стайки Київської області та коли відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.
При цьому станом на 10.01.2026 року набрало чинності рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області № 483/891/25 від 09.12.2025 року про звільнення ОСОБА_1 від заборгованості по аліментам, яка виникла станом на вересень 2025 року по ВП 65047097.
Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису),які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено порядок стягнення аліментів, тобто дії виконавця щодо примусового стягнення аліментів з боржника.
Згідно вимог пункту 2 частини дев`ятої ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Відповідно до положень частини 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" постанови, зазначені у пунктах 1-4цієї частини, направляються до відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.
Відповідно до вимог абзаців 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
З огляду на викладене вважаємо, що вищевказані докази в їх сукупності, можуть бути переконливими та дадуть підстави для висновку суду, що ОСОБА_1 будучи боржником по аліментам у розмірі, який перевищує сукупний розмір за шість місяців, не був повідомлений державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом про вжиті примусові заходи впливу на боржника, а саме: про винесення постанови від 31.07.2024 ВП N 65047097 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до повного погашення заборгованості по аліментам.
Недотримання державним виконавцем положень ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо порядку вручення (надсилання) відповідної постанови свідчать проте, що, що ОСОБА_1 10.01.2026 року керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 , будучи обізнаним у тимчасовому обмежені у праві керування транспортними засобами на підставі постанови державного виконавця від 31.07.2024 та при цьому свідомо порушив вимоги передбачені ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух".
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про
правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
У даній справі відсутні докази щодо обізнаності ОСОБА_1 про встановлення державним виконавцем відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки не надані, передбачені законом докази надіслання йому в порядку ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" відповідної постанови від 31.07.2024, що не дає можливості стверджувати про умисний характер його дій, спрямованих на порушення встановленого обмеження.
Відсутність або не доведення вини особи виключає склад правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
А тому, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.3 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ст.247 Кодексу України про АП,-

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч.3 Кодексу України про АП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів. 

Суддя: Т.Є. Іванюта.