П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40094/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 року у справі №420/40094/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови ВП №79369265 від 20.11.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
У С Т А Н О В И В:
01 грудня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – позивач, Головне управління, пенсійний орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №79369265 від 20.11.2025 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. 
Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що незважаючи на виконання пенсійним органом судового рішення в межах повноважень та не враховуючи пояснення, викладені у листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123, відповідачем безпідставно винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання вимог судового рішення без поважних причин.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 08 січня 2026 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги Головного управління ПФУ в Одеській області задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 79369265 від 20.11.2025 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн.
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем не враховано та не надано відповідної оцінки наведеним ГУ ПФУ в Одеській області обставинам, викладених у листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123, та прийнято постанову про накладення на пенсійний орган штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.
За таких обставин, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, та без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (далі – скаржниця) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення суду, виконавець виносить постанову про накладення штрафу. Тобто, умовою для накладення штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. При цьому, обов`язок доведення поважності причини невиконання рішення суду покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності поважної причини. 
Разом з цим, у даному випадку пенсійним органом не надано ані державному виконавцю, ані суду, жодних доказів поважності причин невиконання судового рішення. За наведених обставин, на думку скаржниці, при прийнятті оскарженої постанови державний виконавець не допустив порушення вимог законодавства, навпаки, діяв в межах своїх повноважень і вживав всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідач – Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як з`ясовано колегією суддів, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 року у справі №420/3169/25, зокрема:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії по дату її фактичного отримання (18.10.2024 року) наростаючим підсумком у розмірі 116 267 грн. 54 коп., відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
06 жовтня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/3169/25.
16 жовтня 2025 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/3169/25 від 06.10.2025 року відкрито виконавче провадження №79369265. (а.с.11)
28.10.2025 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скеровано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1500-0403-5/179123. (а.с.7-8)
20.11.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №79369265 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.(а.с.12)
Спірним у даній справі є правомірність прийняття постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.11.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №79369265.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно із приписами частини першої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
У відповідності до частини третьої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Положеннями частин першої та другої статті 63 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи слід зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20.
Як слідує з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 року у справі №420/3169/25, зокрема:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії по дату її фактичного отримання (18.10.2024 року) наростаючим підсумком у розмірі 116 267 грн. 54 коп., відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Обґрунтовуючи належність своїх дій в частині виконання судового рішення від 06.10.2025 року у справі №420/3169/25, у листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123 Головне управління ПФУ в Одеській області вказувало про таке:
«Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 року у справі №420/3169/25, що набрало законної сили 02.09.2025 року відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, зобов`язано Головне управління здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії по дату її фактичного отримання 18.10.2024 року наростаючим підсумком у розмірі 116 267 грн. 54 коп., відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 
Виплата заборгованості на виконання судових рішень здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Оскільки станом на поточний час в інформаційній системі Пенсійного фонду України не реалізовано облік розрахованих відповідно до судових рішень сум компенсації для подальшої їх виплати, Головне управління звернулось до Пенсійного фонду України листом від 27.10.2025 року №1500-0403-5/178315 з проханням надати роз`яснення щодо механізму обліку розрахованої суми компенсації, внесення її до переліку боргів Постанови № 821 в підсистемі «Призначення та виплата пенсій» та в картці судового рішення Реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. 
Після отримання роз`яснень Пенсійного фонду України виплата ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів в сумі 116 267 грн. 54 коп. буде здійснена з урахуванням виділення Пенсійним фондом України відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Разом з цим, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови ВП №79369265 від 20.11.2025 року, в якості підстави для її прийняття старшим державним виконавцем вказано:
«вимоги виконавчого документа боржником не виконано в повному обсязі без поважних на те причин».
У свою чергу, судова колегія зауважує, що старшим державним виконавцем не враховано та не надано відповідної оцінки наведеним ГУ ПФУ в Одеській області обставинам, викладених у листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123, та прийнято постанову про накладення на пенсійний орган штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.
Слід зауважити, що згідно до приписів п.1,3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, які підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема:
- одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій.
Апеляційний суд наголошує, що старшим державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу взагалі не надано/наведено вмотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин невиконання рішення суду неповажними, як і не вказано в якій частині не виконано судове рішення.
Відповідач приймаючи спірну постанову про накладення штрафу, передусім, зобов`язаний встановити чи є наведені пенсійним органом у листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123 обставини, поважною причиною невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження».
Під час вирішення питання про накладення штрафу, відповідач, згідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, серед іншого, повинен діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, старшим державним виконавцем не надано правової оцінки поважності причин неможливості виконання рішення суду у справі №420/3169/25, викладених Головним управління в листі від 28.10.2025 року №1500-0403-5/179123. 
Так, державний виконавець зобов`язаний та мав провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу на час прийняття державним виконавцем відповідного рішення має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. 
За наведених обставин, сам факт невиконання судового рішення без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника в силу вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.
З огляду на установлені у справі фактичні обставини, колегія суддів уважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, та без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
За таких обставин, наклавши на боржника штраф за те, що пенсійний орган не виконав рішення суду по справі №420/3169/25, не з`ясувавши дійсного стану виконання цього судового рішення, державний виконавець, на переконання колегії суддів, діяв передчасно.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірна постанова ВП №79369265 від 20.11.2025 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн є протиправною та підлягає скасуванню.
В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин у справі, яка розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 287, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 року у справі №420/40094/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 79369265 від 20.11.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька