ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року 	Справа № 280/735/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012)
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
28.01.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:
- відповідно до статей 262, 263 КАС України справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження;
- звільнити позивача від сплати судового збору при поданні позову, у зв`язку з тяжким майновим станом та з урахуванням похилого віку 96 років;
- витребувати у відповідача матеріали пенсійної справи позивача;
- поновити пропущений строк звернення до суду щодо позовної вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії за затримку строків виплати пенсії у сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати доходу за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024;
- відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог;
- зобов`язати відповідача в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
Ухвалою суду від 30.01.2026 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 05.02.2026 задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду. Водночас, вказаною ухвалою відкрито провадження у справі №280/735/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).
Ухвалою суду від 05.02.2026 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та звільнено позивача від сплати судового збору.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№4661 від 28.01.2026). Зокрема зазначено, що за результатом судових розглядів у справах №№ 280/4551/21, 280/6637/22, 280/2083/23, 280/8378/23, №280/4422/25 відповідачем з 07.10.2009 відновлено нарахування та виплату позивачу пенсії за віком. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 280/8378/23 (ЄДРСР № 114934217), відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) та 22.08.2024 виплатив заборгованість по пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024. Однак, в порушення статі 46 Закону №1058-ІV відповідачем до теперішнього часу не нарахована і не виплачена позивачу компенсація втрати частини доходу за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024. Зауважено, що неодноразові звернення до відповідача з питання нарахування та виплати зазначеної компенсації втрати доходу відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) залишені без задоволення, з посиланням на відсутність законних підстав. Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати позивачу пенсії, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№9533 від 23.02.2026). Зокрема зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №280/8378/23 ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснило нарахування позивачу пенсії, починаючи з 07.10.2009, в результаті чого сума нарахованого боргу за вказаним рішенням склала 363 145,53 грн, про що свідчать протокол індивідуального перерахунку за період з 01.09.2009 по 31.07.2024, службова записка ГУ ПФУ в Запорізькій області від 19.07.2024 №5811/05-16 та довідка про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 18.07.2024. Вказана сума боргу у розмірі 363 145,53 грн була виплачена на банківський рахунок позивача у серпні 2024 року, про що свідчать витяги з відомості на зарахування пенсії в АТ «ОЩАДБАНК» за період з 04.08.2024 по 25.08.2024. Зауважено, що зобов`язань щодо перерахунку пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів рішенням суду по справі №280/8378/23 на Головне управління покладено не було, відтак рішення суду №280/8378/23 виконано відповідачем в межах покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. З огляду на вищенаведене у сукупності представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, який з 02.12.1996 постійно проживає в Ізраїлі, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 02.03.2021 (а.с.7).
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, яка призначена йому відповідно до Закону №1058-ІV.
З даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №280/8378/23 задоволено у повному обсязі позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:
визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009, у невстановленому законом розмірі;
- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснювати нарахування та виплати пенсії позивачу, починаючи з 07.10.2009, у встановленому законом розмірі, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, з урахуванням повного страхового стажу 42 роки, застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент проведення перерахунку пенсії , на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі та додатково представлених документів про заробітну плату та загальний трудовий стаж, з виплатою заборгованості за пенсією після її перерахунку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 по справі №280/8378/23 задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №280/8378/23 – змінено, виключивши з резолютивної частини рішення суду вказівку на те, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 повинен бути здійснений з урахуванням наявності в нього 42 років страхового стажу. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №280/8378/23 – залишено без змін.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №280/8378/23 ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснило нарахування позивачу пенсії, починаючи з 07.10.2009, в результаті чого сума нарахованого боргу за вказаним рішенням склала 363 145,53 грн, про що свідчать протокол індивідуального перерахунку за період з 01.09.2009 по 31.07.2024 та довідка про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 18.07.2024 (а.с.94-95, 103-108). 
Вказана сума боргу у розмірі 363 145,53 грн була виплачена на банківський рахунок позивача у серпні 2024 року, про що свідчить витяг з відомості на зарахування пенсії та грошової допомоги в АТ «ОЩАДБАНК» за період з 04.08.2024 по 25.08.2024 (а.с.90 зворотній бік).
На звернення представника позивача щодо нарахування та виплати позивачу компенсацій втрати частини доходів за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024, ГУ ПФУ в Запорізькій області листами від 07.08.2024 №13788-13415/К-02/8-0800/24 та від 12.01.2026 №0800-0202-8/2972, окрім іншого роз`яснено представнику позивача про відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки зобов`язань щодо перерахунку пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів рішенням суду по справі №280/8378/23 на ГУ ПФУ в Запорізькій області покладено не було (а.с.14, 34).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №280/8378/23, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду. 
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За приписами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-ІІІ).
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 11.07.2017 № 21-2003а16, від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.
Судом встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач стверджує про наявність у нього права на отримання компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії в сумі 363145,53 грн за період з 07.10.2009 по 31.07.2024, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №280/8378/23.
З аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, зокрема й у випадку порушення строків виплати пенсії.
В свою чергу, виплата громадянам суми спірної компенсації має провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.
При цьому, право особи на отримання спірної компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати набувається особою незалежно від обставин та підстав виплати доходу, право на отримання якого виникло у особи в минулому.
Тобто, факт виплати пенсії на виконання рішення суду одним платежем не позбавляє позивача права на отримання спірної компенсації, так як відповідне нарахування пенсії, право на отримання якої позивачем підтверджено рішенням суду, мало здійснюватися у період визначений відповідним рішенням суду.
В свою чергу, протиправне невиконання зазначеного обов`язку відповідачем тягне за собою негативні наслідки у вигляді додаткового обов`язку з виплати спірної компенсації.
При цьому, суд зауважує, що статтею 3 Закону № 2050-ІІІ чітко визначено формулу, яка має застосовуватись при обрахунку розміру спірної компенсації.
Крім того, суд зазначає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №560/8194/20.
Водночас суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для виплати компенсації, оскільки зобов`язань щодо перерахунку пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів рішенням суду по справі №280/8378/23 на ГУ ПФУ в Запорізькій області покладено не було та зауважує, що на підставі вищевикладених норм матеріального права спірна компенсація мала бути виплачена позивачу разом із нарахованою заборгованістю з пенсійних виплат, позаяк судовим рішенням на виконання якого відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача установлено протиправне не нарахування та не виплата відповідачем пенсії за період починаючи з 07.10.2009.
З урахуванням приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, суд зазначає, що позивач набув права на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 07.10.2009. Інших варіантів поведінки відповідача ніж нарахування та виплата позивачу належних сум компенсації за вказаний період чинні норми законодавства не містять.
Доказів виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 07.10.2009 по дату виплати заборгованості з пенсії відповідач не надав.
За наведених вище правових норм у сукупності із обставинами даної справи, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 363 145,53грн, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі №280/8378/23 за період з 07.10.2009 по 31.07.2024.
Відтак, задля повного та ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 363 145,53грн, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі №280/8378/23 за період з 07.10.2009 по 31.07.2024, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати пенсії із 07.10.2009 по дату її фактичної виплати.
Вирішуючи заяву позивача щодо негайного виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
Натомість, справа, яка розглядається, не є справою з приводу про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, оскільки предметом спору є невиплата компенсації втрати частити доходів у зв`язку з порушенням строку його виплати, тобто компенсаційна виплата, а не пенсія. 
Крім того суд звертає увагу, що КАС України не передбачено можливості допустити рішення про виплату пенсій до негайного виконання в обсязі всього розміру заборгованості, що утворилась.
Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення заяви позивача щодо негайного виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України.
Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення зверненого до негайного виконання, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Наведеним нормам кореспондує стаття 370 КАС України, яка передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, якою врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною 5 статті 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконанням судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.
Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18, від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.
Єдиний випадок, коли КАС України передбачає імперативний обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення, стосується справ з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.
Водночас, справа, яка розглядається, не є справою з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, оскільки, як вже було зазначено вище, предметом спору у даній справі є невиплата компенсації втрати частити доходів у зв`язку з порушенням строку його виплати, тобто компенсаційна виплата, а не пенсія, а тому підстави для імперативного застосування положень частини 1 статті 382 КАС України відсутні.
За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
Водночас, на даний час відсутні підстави вважати, що відповідач має намір на ухилення від виконання рішення суду у цій справі або вчиняє дії, які будь-яким іншим чином перешкоджатимуть у виконанні рішення, і за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для вжиття заходів судового контролю на даній стадії судового розгляду, а тому заява про встановлення судового контролю не підлягає задоволенню як необґрунтована.
Разом із тим, неведене не перешкоджає позивачу у подальшому звернутися до суду з письмовою заявою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, за наявності обґрунтованих підстав.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що ухвалою суду від 05.02.2026 позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 363 145,53грн, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі №280/8378/23 за період з 07.10.2009 по 31.07.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; код ЄДРПОУ 20490012) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 363 145,53грн, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі №280/8378/23 за період з 07.10.2009 по 31.07.2024, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати пенсії із 07.10.2009 по дату її фактичної виплати. 
У задоволенні заяв позивача про звернення рішення до негайного виконання у повному обсязі заявлених позовних вимог та надання до суду в 14-денний термін звіту про виконання судового рішення зверненого до негайного виконання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.03.2026.

Суддя І.В.Садовий