ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Справа№ 920/1/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Євсікова О.О. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н. М.
за участю представників:
від позивача: не з`явились
від відповідача: не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Руденка Олександра Анатолійовича
на додаткове рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2025 (повне додаткове рішення складено 30.12.2025)
у справі № 920/1/25 (суддя Короленко В.Л.)
за позовом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області 
до Руденка Олександра Анатолійовича 
про розірвання договору та стягнення 128 582, 93 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2025 року Степанівська селищна рада Сумського району Сумської області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Сумської області з позовом до Руденка Олександра Анатолійовича (далі - відповідач) про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №1 від 23.10.2014 (зі змінами та доповненнями згідно додаткової угоди №6 від 23.05.2021) укладений між Фізичною особою - підприємцем Руденком Олександром Анатолійовичем та Степанівською селищною радою Сумського району Сумської області та стягнення з відповідача 104831,81 грн. (сто чотири тисячі вісімсот тридцять одна грн 81 коп.) орендної плати, 5424,73 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять чотири грн 73 коп.) 3% річних за період прострочення з 01.01.2021 по 20.12.2024, та 18326,39 грн (вісімнадцять тисяч триста двадцять шість грн 39 коп.) інфляційного збільшення боргу. 

Короткий зміст судового рішення

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.11.2025 у справі №920/1/25 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи Руденка Олександра Анатолійовича на користь Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області 850,68 грн. 3% річних, та 4391,47 грн. інфляційних збитків, та судовий збір в розмірі 3028,00грн. В іншій частині позову відмовлено. 

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Додатковим рішенням господарського суду Сумської області від 16.12.2025 у справі №920/1/25 заяву представника відповідача про розподіл фактично понесених судових витрат за правничу допомогу (вх. №6196 від 01.12.2025) задоволено частково. Стягнуто зі Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області на користь фізичної особи Руденка Олександра Анатолійовича 5877,69 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що заявлені витрати Руденка Олександра Анатолійовича на професійну правничу допомогу у сумі 18000,00грн. не є співмірним зі складністю справи, їх розмір є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому суд дійшов висновку про не відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям та визнав обґрунтованим розміром витрат 5877,69грн. Іншу частину витрат на професійну правничу допомогу покладено на відповідача.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з додатковим рішенням господарського суду Сумської області від 16.12.2025 у справі № 920/1/25, Руденко Олександр Анатолійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.126 ГПК України, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:
судом необґрунтовано, та в значній мірі, зменшено розмір відшкодування (компенсації) судових витрат на правничу допомогу;
згідно договору про правничу допомогу об`єм правничої допомоги та юридичних послуг складає надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань консультативно - юридичного характеру, складання заяв, клопотань, скарг, заперечень за змістом та відповідно за інстанційною належністю, складання та подання відзиву та інших процесуальних документів, здійснення представництва, в межах судового спору №920/1/25;
судом залишено поза увагою, що сторонами за договором домовлено про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 18000,00 грн. шляхом: внесення одночасного з підписанням договору гонорару 6000грн., та подальшого внесення решти суми гонорару у сумі 6000,00 грн. перед першим призначеним судовим засіданням, в якому адвокат буде здійснювати участь, та подальшого внесення решти суми гонорару у сумі 6000,00грн. при початку здійснення розгляду справи по суті; клієнт сплачує адвокату гонорар за правничу допомогу за погодинним тарифом (60 хвилин астрологічного часу) у розмірі 900,00 грн. 
судом не взято до уваги, що згідно акту приймання - передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу сторонами прийнято фактично внесена сума оплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 18000,00грн.;
позивач не звертався з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та проведеною роботою, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, який сформовано в системі «Електронний суд» 05.02.2026, в якому просить відмовити у її задоволенні, а судове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що розмір витрат на правничу допомогу повинен серед іншого відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зокрема, позивач зазначає наступне:
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вартість наданих юридичних послуг (правової допомоги) в сумі 5877,69 грн в повній мірі відповідає складності справи та часткового задоволення заяви відповідача про вирішення питання розподілу судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції;
суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 5877,69 грн є реальними та об`єктивними та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача;
не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Владимиренко С. В.) відкрито апеляційне провадження за відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Руденка Олександра Анатолійовича на додаткове рішення  господарського суду Сумської області від 16.12.2025 у справі № 920/1/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.03.2026.

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.04.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 за клопотанням представника Руденка Олександра Анатолійовича , адвоката Невежело Валентини Вікторівни розгляд справи постановлено здійснювати в режимі відеоконференції.

Учасники справи явку своїх представників у судове засідання 02.04.2026 не забезпечили. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника судом задоволено, оскільки участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, яке використовується ним на власний розсуд.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат заявником надано суду ордер на надання правничої допомоги від 14.02.2025 серія ВМ №1059643, розрахункові квитанції серії НВВ №14-02/2025, №18-03/2025, №08-10/2025, договір про правничу допомогу від 14.02.2025 №б/н та акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 29.11.2025.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень. 

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 910/8089/23, від 14.05.2024 у справі № 910/11275/23, від 09.04.2024 у справі №910/6316/23, від 16.05.2024 у справі № 910/12058/23.

При цьому суд враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вірно враховано місцевим господарським судом, заявлений відповідачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності.

Апеляційний господарський суд зважає на те, що правовідносини у даній справі не є занадто складними, а відтак, судом правомірно зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5877, 69 грн, що в повній мірі є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Таким чином, додаткове рішення господарського суду Сумської області ухвалено відповідно до встановлених обставин та норм права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не є об`єктом справляння судового збору, відповідно розподіл цього виду судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Руденка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Сумської області від 16.12.2025 у справі №920/1/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 20.04.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова