Справа № 307/4765/25
Провадження № 2/307/1792/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Рішко О.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа Орган опіки та піклування Дубівської селищної ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування зазначає, що 21 вересня 2017 року між нею та відповідачем, було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, України, за актовим записом № 26. Рішенням Тячівського районною суду від 31 січня 2023 року, ухваленим у цивільній справі за № 307/4750/22, провадження № 2/307/954/22, вказаний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають одну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її повному утриманні та вихованні та проживає із нею у будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за № 792 від 23.10.2025 року. Вказаний будинок належить її батькам. Заперечень з цього приводу батько дитини жодного разу не висловлював, а отже місце проживання дитини визначене саме за даною адресою. Її дочка ОСОБА_3 проживає із нею, однак реєстрації не має взагалі. 23.10.2025 року вона звернулася в орган реєстрації на території Дубівської громади із заявою про реєстрацію місця проживання її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Однак щодо реєстрації місця проживання дочки їй було відмовлено, так як відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Проте, відповідач життям дитини не цікавиться взагалі та на її прохання через телефонні дзвінки надати згоду, засвідчену нотаріально в установленому законодавством порядку або прийти особисто в орган реєстрації відмовляється. Відповідач, розуміючи необхідність отримання довідки про реєстрацію місця проживання дочки та важливість отримання цього документа, бездіє. Дочка ОСОБА_3 зараз відвідує Калинівський заклад дошкільної освіти: (ясла-садок) № 2 Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, що стверджується довідкою №14 від 25 березня 2025 року, виданою дирекцією Калинівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2, та неодноразово вихователь нагадує їй, що з вересня 2026 року ОСОБА_3 буде йти в 1-клас Калинівського ліцею та до переліку документів, наявних у школі щодо навчання її дочки буде потрібен витяг з реєстру про місце проживання. А також для виготовлення першого паспорта у 14 років потрібні: оригінал свідоцтва про народження дитини, паспорти одного з батьків (або обох), а також довідка про реєстрацію місця проживання, яка у неї відсутня. 
Тому просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, без письмової згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації та проживання матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, РНОКПП - НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям дитини (у разі потреби) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дубівської селищної ради у судове засідання надав висновок про доцільність надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 , без згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також просить розгляд справи провести у відсутності представника, покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить зі слідуючого.
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, не надав своїх заперечень та доказів на їх підтвердження, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд встановив, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.09.2020.
Дитина сторін ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні та вихованні позивачки та проживає із нею у будинку батьків, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за № 792 від 23.10.2025 року. 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання однієї малолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000, 00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи із 10 серпня 2022 року. 
ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 07.04.2025 у розмірі 50000,00 грн., згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 07.04.2025 року. 
23.10.2025 року позивачка звернулася в орган реєстрації на території Дубівської громади з заявою про реєстрацію місця проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , однак щодо реєстрації місця проживання дочки їй було відмовлено, так як відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Згідно з висновком органу опіки та піклування Дубівської селищної ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубвської селищної ради №24 від 20.03.2026 року надано висновок про доцільність надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 , без згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом (стаття 176 СК України).
Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.
У пункті 33 Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (пункт 51 Порядку).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 752/2951/20 (провадження № 61-11860св21), зазначено, що: "при вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами".
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
ОСОБА_1 звернулася з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, в обґрунтування якого вказала, що її дочка ОСОБА_3 проживає із нею, однак реєстрації не має взагалі, у зв`язку із чим виникла необхідність у місці реєстрації дитини. Проте, ОСОБА_2 ігнорує її звернення про надання згоди - дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, створює перешкоди, відмовляючись у добровільному порядку надати дозвіл на реєстрацію/декларування місця проживання сина за місцем реєстрації матері.
Таким чином, з огляду на вищевикладене встановлено, що ОСОБА_1 , проживає разом із дочкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому дитина ОСОБА_3 за вказаною адресою не зареєстрована. 
Батько дитини ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся своєчасно та належним чином, за зареєстрованою адресою проживання, також останній участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Дубівської селищної ради, не взяв, перебуває за межами України, тим самим позивач позбавлена можливості отримати у останнього дозвіл на реєстрацію сина за своєю адресою проживання.
Враховуючи норми чинного законодавства України та міжнародного права, діючи в як найкращих інтересах дитини, орган опіки та піклування Дубівської селищної ради вважає за доцільне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 , без згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 
Згідно з частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, реєстрація дитини за місцем проживання матері, відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме прав інших учасників сімейних відносин.
Тому слід надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, без письмової згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації та проживання матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, РНОКПП - НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям дитини (у разі потреби) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.
На підставі наведеного та керуючись статтями 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, без письмової згоди батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації та проживання матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, РНОКПП - НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним зняттям дитини (у разі потреби) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_3 .
Третя особа : Орган опіки та піклування Дубівської селищної ради, код ЄДРПОУ 04049633,90531, смт. Дубове, вул.. Гагаріна,46, Тячівського району , Закарпатської області. 

Головуючий В.В.Чопик