ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/12863/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді - Штульман І.В.,
суддів: - Кобаля М.І.,
- Черпака Ю.К., 
при секретарі - Красновій О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осадчого Олега Васильовича на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу ДВС у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2025 року адвокат Осадчий Олег Васильович в інтересах ОСОБА_1 , через «Електронний суд», звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в якому просив суд визнати протиправною та скасувати:
- постанову від 27 липня 2021 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_1;
- постанову від 29 жовтня 2025 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_1;
- постанову від 30 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 (а.с.1-3).
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №580/12863/25 за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень (а.с.29-30).
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що до даної справи застосовується спеціальний порядок судового оскарження, відповідно до якого вона підлягає розгляду судом, який видав виконавчий документ, тобто Придніпровським районним судом м. Черкаси.
Не погоджуючись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Осадчий Олег Васильович 08 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до того ж суду .
В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції. Адвокат Осадчий О.В. вважає, що висновки Черкаського окружного адміністративного суду суперечать сталій практиці Верховного Суду щодо застосування норм частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник відповідача надіслав на адресу суду заяву про розгляду справи без його участі.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали. 
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини другої статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осадчого Олега Васильовича на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження по справі №580/12863/25 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 1 та абзацу другого пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є правомірність винесення державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження. 
Відмовляючи у відкритті провадження, Черкаський окружний адміністративний суд 24 листопада 2025 року дійшов висновку, що спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, зазначивши, що оскарження дій або бездіяльності виконавця, вчинених у виконавчому провадженні з виконання рішення місцевого загального суду, здійснюється до суду, який видав виконавчий документ.
З цього приводу колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Згідно статті 447-1 Цивільно-процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зауважує, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного частини першої статті 287 КАС України та 447-1 ЦПК України, відповідні спеціальні норми встановлені також Законом України «Про виконавче провадження», згідно частини другої статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця, зокрема, про стягнення штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17, від 03 червня 2020 року у справі №552/1697/19, від 20 травня 2020 року у справі №0340/1792/18 та від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення, зокрема, стягнення виконавчого збору, згідно з яким відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Беручи до уваги наведені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності спору, що виник внаслідок прийняття постанов про накладення штрафу, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що розгляд таких спорів віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Натомість, суд першої інстанції не врахував наведені вище висновки Верховного Суду при прийнятті оскаржуваної ухвали, неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на те, що цей спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно пункту 4 частини першої статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року - скасуванню, а справа №580/12863/25 - направленню для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Керуючись статтями 312, 315, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осадчого Олега Васильовича - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження по справі №580/12863/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування рішень - скасувати.
Справу №580/12863/25 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий-суддя І.В. Штульман 

Судді М.І. Кобаль 

Ю.К. Черпак