Справа №522/7282/24
Провадження №2/522/1102/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року    м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-
ВСТАНОВИВ:
09 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у якому позивач просив: стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 160 000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень та матеріальну шкоду у розмірі 308 169,01 гривень, а також здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Суворовій О.В.
Ухвалою суду від 27 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачам 15-ти денний строк для подання відзиву. Засідання по справі призначено на 03 липня 2024 року.
На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2024 року було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд судді Свяченій Ю.Б.
Ухвалою суду від 19 червня 2024 року справу прийнято до провадження. Засідання по справі призначено на 29 липня 2024 року.
05 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
24 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника МТСБУ надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судове засідання по справі, призначене на 29 липня 2024 року було відкладено на 14 жовтня 2024 року.
14 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судове засідання по справі, призначене на 14 жовтня 2024 року було відкладено на 03 грудня 2024 року.
Судове засідання по справі, призначене на 03 грудня 2024 року було відкладено на 05 лютого 2025 року.
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року справу прийнято до провадження. У зв`язку зі зміною складу суду розпочато розгляд справи з початку. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 03 березня 2025 року.
У підготовче засідання, призначене на 03 березня 2025 року учасники справи – не з`явилися. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 17 квітня 2025 року у зв`язку із відсутністю відомостей про належне сповіщення ОСОБА_4 про дату, час та місце судового розгляду.
17 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у ВДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) актовий запис про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витяг з реєстру, що містить відомості про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У підготовче засідання, призначене на 17 квітня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року вказане клопотання задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 19 травня 2025 року.
28 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ВДРАЦС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 17.04.2025 року.
У підготовче засідання, призначене на 19 травня 2025 року учасники справи – не з`явилися. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 10 червня 2025 року.
22 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі:
- належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі, документи що підтверджують заведення спадкової справи;
- відомості про наявність чи відсутність заяв про прийняття спадщини;
- належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують правонаступництво (свідоцтво про право на спадщину, заяви про відмову від спадщини);
- інформацію про коло спадкоємців та осіб, що звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У підготовче засідання, призначене на 10 червня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду від 10 червня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про витребування доказів – задоволено частково, витребувано: у Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі, документи що підтверджують заведення спадкової справи; у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості про осіб, що були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20 жовтня 2024 року. Підготовче засідання по справі відкладено на 09 липня 2025 року.
17 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ДНАП ОМР надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 10.06.2025 року.
19 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 10.06.2025 року.
У підготовче засідання, призначене на 10 липня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. 
Ухвалою суду від 10 липня 2025 року залучено в якості правонаступника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у цивільній справі №522/7282/24 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Відкладено підготовче засідання по справі на 11 вересня 2025 року.
05 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича про продовження процесуального строку, у якій заявник просив продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву на строком на десять днів.
У підготовче засідання, призначене на 11 вересня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича про продовження процесуального строку – задоволено. Продовжено відповідачці – ОСОБА_2 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою строком на десять днів, тобто, до 15 вересня 2025 року. Клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича про відкладення розгляду справи – задоволено. Відкладено підготовче засідання по справі на 06 жовтня 2025 року.
06 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси повторно надійшло клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 07 жовтня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року Зобов`язано представника відповідача – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича до наступного засідання по справі надати докази, що підтверджують поважність причин неявки у підготовче засідання, призначене на 06 жовтня 2025 року та відкладено підготовче засідання по справі на 04 листопада 2025 року. 
14 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача – адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про розгляд справи без участі.
Підготовче засідання, призначене на 04 листопада 2025 року не відбулося у зв`язку із технічними несправностями у роботі підсистеми ВКЗ. Наступне підготовче засідання по справі призначено на 11 листопада 2025 року.
11 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника МТСБУ надійшло клопотання про розгляд справи без участі.
У підготовче засідання, призначене на 11 листопада 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 27 листопада 2025 року.
Судове засідання, призначене на 27 листопада 2025 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої – судді Косіциної В.В. на лікарняному. Наступне судове засідання по справі призначено на 08 грудня 2025 року.
08 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року не відбулося у зв`язку із відсутністю в приміщенні суду електропостачання.. Наступне судове засідання по справі призначено на 17 грудня 2025 року.
17 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_2 – адвоката Юсєєва Тагіра Сафіуловича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 17 грудня 2025 року учасники справи – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи на 23 лютого 2026 року.
23 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника МТСБУ надійшло клопотання про розгляд справи без участі.
У судове засідання, призначене на 23 лютого 2026 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
20 грудня 2023 року о 08 годині 40 хвилин у місті Одесі, на перехресті вулиць Пушнівська та Великої Арнаутської водій – ОСОБА_4 керуючи т/з ВАС 217030, д/н НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя по вул. Пушкінська на заборонений сигнал світлофору (червоний), в результаті чого здійснив зіткнення з т/з Kia Sportage д/н НОМЕР_2 , який рухався по вул. Велика Арнаутська на зелений сигнал світлофору. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказана обставина підтверджується копією постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у справі №522/454/24, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень.
Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у справі №522/454/24 не була оскаржена до Одеського апеляційного суду.
На момент ДТП, у ОСОБА_4 був відсутній поліс внутрішнього страхування, що підтверджується відомостями з веб-порталу МТСБУ.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що в результаті ДТП було завдано матеріальну шкоду у розмірі 482 169,01 гривень.
На підтвердження вказаної обставини, позивачем було подано копію висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження т/з Kia Sportage д/н НОМЕР_2 від 02.01.2024 року №014-СЕ/23, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу станом на 08 грудня 2023 року становить 482 169,01 гривень, в тому числі втрата товарної вартості транспортного засобу становить 42 250,52 гривень.
27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою, у якій прсмв здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.
Згідно копії рапорту директора ТОВ «АВТО ОДЕКС» від 18.03.2024 року №1, 14.03.2024 року було оглянуто т/з Kia Sportage д/н НОМЕР_2 . В ході зовнішнього органолептичного огляду було встановлено, що транспортний засіб повністю відновлений, що унеможливило складання калькуляції відновлювального ремонту КТЗ та складання висновку про визначення матеріального збитку.
Листом від 25.07.2024 року МТСБУ повідомило ОСОБА_5 про відсутність підстав для проведення регламентованої виплати.
На момент виникнення страхового випадку, залишався чинним закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, а тому, норми зазначеного закону підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 зазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
У відзиві на позовну заяву МТСБУ посилається на те, що позивачем не дотримано строку звернення і повідомленням про ДТП.
Відповідно до статті 33.1 Закону в редакції на момент ДТП, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від висновків якої вважала за необхідне відступити колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації – не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.
Тому, порушення встановленого строку повідомлення про настання ДТП впливає виключно на можливість отримати страхове відшкодування у досудовому порядку, та жодним чином не впливає на право особи ініціювати питання про стягнення розміру страхового відшкодування в судовому порядку.
У відзиві на позовну заяву МТСБУ посилається на те, що позивачем було порушено статтю 33 Закону, а саме, здійснено відновлення транспортного засобу.
Як вже було встановлено судом, 14.03.2024 року було оглянуто т/з Kia Sportage д/н НОМЕР_2 . В ході зовнішнього органолептичного огляду було встановлено, що транспортний засіб повністю відновлений, що унеможливило складання калькуляції відновлювального ремонту КТЗ та складання висновку про визначення матеріального збитку, що підтверджується копією рапорту директора ТОВ «АВТО ОДЕКС» від 18.03.2024 року №1.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
При цьому, законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не забороняється особі, майну якої завдано шкоду самостійно визначати завдану внаслідок ДТП шкоду в тому числі, шляхом проведення експертизи.
Зокрема у ст.34.4 Закону вказано, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
На підтвердження розміру завданої школи, позивачем було подано копію висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження т/з Kia Sportage д/н НОМЕР_2 від 02.01.2024 року №014-СЕ/23, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу станом на 08 грудня 2023 року становить 482 169,01 гривень, в тому числі втрата товарної вартості транспортного засобу становить 42 250,52 гривень.
У відзиві на позовну заяву МТСБУ посилається на те, що його представників не було залучено до огляду транспортного засобу.
Проте, саме лише незалучення представника МТСБУ до огляду транспортного засобу не пливає на викладену у висновку інформацію та жодним чином не спростовує її.
У разі, якщо МТСБУ не погоджувалося з висновком експерта, останнє не було позбавлене права спростувати наявну у ньому інформацію, зокрема, шляхом подання звіту, висновку експерта складені за їх замовленням або шляхом подання клопотання про призначення експертизи.
Проте, під час розгляду справи МТСБУ не надало суду доказів, на спростування висновку експерта, складеного на замовлення позивача.
Правом на подання клопотання про призначення експертизи МТСБУ під час розгляду справи – не скористалося.
Тому, оскільки висновок експерта, що наданий позивачем – не спростований, суд вважає, що такий висновок у повній мірі відображає розмір завданої внаслідок ДТП шкоди та підлягає застосуванню судом під час визначення грошових сум, що підлягають стягненню на користь позивача.
Постановою НБУ від 30.05.2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000,00 гривень на одного потерпілого.
Вказана постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.
Отже, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми страхового відшкодування в межах річного строку, а розмір завданої шкоди підтверджується належними та допустимими доказами та не був спростований МТСБУ, беручи до уваги те, що МТСБУ не спростувало наявності у позивача права на отримання максимальної страхової суми, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги до МТСБУ у повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення майнової шкоди з винуватця ДТП, суд зазначає наступне.
Як вже було встановлено судом, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у справі №522/454/24, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень.
Згідно відповіді ВДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), що надійшли до суду 28.04.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого було надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23.04.2025 року №00050794904 (а.с.168).
З відповіді Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, що надійшла до суду 19.06.2025 року вбачається, що Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі спадкова справа за фактом смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 – не заводилася.
У відповіді з Департаменту надання адміністративних послуг ОМР, що надійшла до суду 04.07.2025 року вбачається, що станом на 20.10.2024 року, тобто, станом на дату смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ним була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з положеннями частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
У ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України вказано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 – помер, а ОСОБА_2 є особою, що на момент відкриття спадщини спільно проживала з ним, а спадкова справа – не заводилася, судом було залучено ОСОБА_2 в якості правонаступника.
Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Особливості спадкування обов`язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем врегульовані статтею 1231 ЦК України.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.
За таких обставин, ОСОБА_2 набуває обов`язку відшкодувати завдану ОСОБА_4 майнову шкоду в межах вартості рухомого та нерухомого майна, яке було одержане у спадщину.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про зареєстроване право власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_4 – відсутня.
Право власності на нерухоме майно, що виникло до 1 січня 2013 року визнається дійсним якщо реєстрація такого права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації із видачею про це документів або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі.
Проте, ні позивачем ні його представником під час розгляду справи не подавалися клопотання про витребування з КП «БТІ» ОМР відомостей про зареєстроване за ОСОБА_3 право власності на об`єкти нерухомого майна, які б давали змогу встановити наявність об`єктів нерухомого майна, що входять до складу спадкової маси.
Також, ні позивач ні його представник не подавав клопотання про витребування відомостей з ГСЦ МВС України про зареєстровані за ОСОБА_3 транспортні засоби.
Не подавалося також клопотань про витребування інформації про банківські рахунки, які давали б змогу встановити наявність в ОСОБА_3 грошових коштів в банках.
При цьому, враховуючи закріплений принцип змагальності, суд самостійно позбавлений права витребувати вказані відомості.
Також, як вже було встановлено судом, із відповіді Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі, що надійшла до суду 19.06.2025 року вбачається, що Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі спадкова справа за фактом смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 – не заводилася.
У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити обсяг спадкового майна та визначити його вартість.
Тому, враховуючи той факт, що спадкоємець відповідає за завдану спадкодавцем майнову шкоду, у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину, беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів, які б давали змогу встановити обсяг та вартість успадкованого майна, а встановити такі відомості самостійно суд позбавлений можливості, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
У позовній заяві з ОСОБА_4 моральну шкоду по 50 000,00 гривень.
Позовна заява в цій частині обґрунтована тим, що в результаті в результаті ДТП позивач пережив значний моральний стрес, що призвело до погіршення емоційного, фізичного та психологічного стану. Вказує, що внаслідок ДТП була заподіяна шкода здоров`ю позивача. Зазначає, що позивач через незаконні дії відповідача був звернутися до суду із позовом про відшкодування шкоди, оскільки він в добровільному порядку відмовився від відшкодування шкоди.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.
У постанові КЦС ВС від 13 липня 2022 року у справі №753/15095/17 вказано, що в цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди. ВС зазначив, що суди не врахували, що право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається.
В справі що розглядається, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди не був присуджений за життя ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, правонаступництво за вимогою про відшкодування моральної шкоди – не допускається.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Тому, враховуючи те, що правовідносини в частині відшкодування моральної шкоди не допускають правонаступництва, оскільки, розмір такої шкоди не було присуджено за життя ОСОБА_4 , суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Щодо судового збору суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат.
Згідно копії платіжної інструкції від 02.05.2024 року №ВРВМ-В5Н7-2908-СМТК, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 5 322,00 гривень.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову – 532 169,01 гривень.
Розмір задоволених позовних вимог до МТСБУ – 160 000,00 гривень.
Питома вага – 0,300 (160 000/532 169,01).
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з МТСБУ – 1 596,60 (5 322,00*0,3)
За таких обставин, з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 596,60 гривень.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди – закрити.
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача – Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, б-р Русанівський, 8, ЄДРПОУ – 21647131, на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в межах суми страхового відшкодування у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Стягнути з відповідача – Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, б-р Русанівський, 8, ЄДРПОУ – 21647131, на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 596 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривень 60 (шістдесят) копійок.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 лютого 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.