Справа №766/718/23
н/п 1-кп/766/2358/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12.05.2023 під № 22023230000000256 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до 11.11.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Хаджибейського районного суду м.Одеси від 08.09.2025 року за ч.3 ст.111-1, ч.1 ст. 111-2, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти та займатися освітньою та виховною діяльністю на строк 15 років та з конфіскацією всього належного йому майна, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України,
в с т а н о в и в:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі – рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
У порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) президент, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме – віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі – зс рф) на територію України.
24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі – ООН).
До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що ознаками агресії є:
-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;
-застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.
Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:
-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;
-бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
-блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:
-напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;
-застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;
-дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;
-засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.
Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається рф та Україною.
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі – Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави – України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.
Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Статтею 73 Конституції України, а визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.
Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум є формою безпосередньої демократії в Україні, способом здійснення влади безпосередньо Українським народом, що полягає у прийнятті (затвердженні) громадянами України рішень шляхом голосування у випадках і порядку, встановлених Конституцією України та цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, всеукраїнський референдум щодо зміни території України - це форма прийняття громадянами України, які мають право голосу, рішення щодо затвердження прийнятого Верховною Радою України закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України. Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.
Згідно із ч.1 ст. 20 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021, у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.
22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.
24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Донецькій та Луганській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.
З метою протидії збройній агресії 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію РФ проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.
У подальшому Законами України затверджено Укази Президента України якими продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває до цього часу. 
Таким чином, у період з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 по теперішній час на всій території України введено та діє правовий режим воєнного стану, що пов`язано із розв`язанням рф військової агресії проти України та веденням повномасштабних бойових дій на території України.
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) – це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Окупаційна адміністрація рф – сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.
У період з 24.02.2022 по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75.
Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, зметою реалізації злочинного плану вищого військово-політичного керівництва рф щодо плану окупації Херсонської області на території Херсонської області представниками держави - агресора створено окупаційний орган влади - військово-цивільну адміністрацію Херсонської області (далі-ВЦА Херсонської області), який очолив так званий голова ВЦА Херсонської області (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) під керівництвом якого з березня 2022 року і по цей час на території Херсонської області встановлюється окупаційна влада за підтримки окупаційних військ рф на території частини населених пунктів області.
Переслідуючи кінцеву мету окупації Херсонської області приєднанням частини території України до рф,так званим головою ВЦА Херсонської області (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) умисно на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у липні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) як посадова особа окупаційного органу влади держави-агресора публічно проголосив про початок підготовки до проведення незаконного референдуму з питань входження до складу рф тимчасово окупованої території Херсонської області. І з цією метою,в умовах ведення бойових дій та окупації частини території України, діючи добровільно як представник рф в Херсонській області залучив для проведення підготовки до незаконного референдуму інших осіб, які добровільно погодилися співпрацювати із окупаційною адміністрацією держави-агресора, між якими розподілив повноваження, та за узгодженням з військовими рф здійснював загальне керівництво їх спільними діями, спрямованими на проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій частині Херсонської області з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
У подальшому так званий голова ВЦА Херсонської області (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) взяв на себе загальну організацію дій інших співучасників, спрямованих на підготовку та проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області, визначав функції і персональний склад інших учасників у незаконних виборчих органах, узгоджував порядок проведення незаконного референдуму з військово-політичним керівництвом держави-агресора, вирішував питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення його проведення із представниками рф, розподілив завдання і повноваження між ними.
Також до участі у процесі підготовки та проведення незаконного референдуму з питань приєднання частини території України до рф на порушення порядку, передбаченого Конституцією України, цією групою осіб залучені й інші особи з числа військових і спеціальних служб рф, правоохоронних та інших служб і відомств держави-агресора, а також цивільних громадян рф і України (анкетні дані та їх роль у вчиненні цього кримінального правопорушення встановлюються досудовим розслідуванням).
У липні-вересні 2022 року , так званий голова ВЦА Херсонської області (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) будучи обізнаний з тим, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання заздалегідь узгодженого злочинного плану, за попередньою змовою із зазначеними вище та іншими, не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, вчинив дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
При цьому, невстановлені досудовим розслідуванням на цей час особи, у період липня-вересня 2022 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи за попередньою змовою із керівниками окупаційної ВЦА Херсонської області (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), а також іншими невстановленими на цей час представниками цього незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області, вчинили дії, спрямовані на проведення незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
На виконання зазначеної вище злочинної мети, у першій половині вересня 2022 року (конкретне місце та час органом досудового розслідування не встановлено) керівництвом окупаційної ВЦА Херсонської області (матеріали відносно яких виділено в інше кримінальне провадження), а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, сформували склад та організували роботу дільничної виборчої комісії (далі – ДВК) № 304, місцем розміщення якої визначена Херсонська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 52 з поглибленим вивченням української мови Херсонської міської ради, код ЄДРПОУ: 24115328, юридична адреса: Херсонська область, м. Херсон, вул. Кримська, 127, яка відповідно до п.п. 23 п. 1 розпорядження так званого голови ВЦА Херсонської області № 123 від 04.08.2022 «Об определении статуса базовое образовательное учреждение» визначено статус базового навчального закладу «Государственному бюджетному образовательному учреждению ГБОУ Херсонской области «Школа № 52 города Херсона» та до складу якої входили Херсонська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 50 імені Романа Набєгова Херсонської міської ради, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 132, на території якої фактично проводився незаконний референдум з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
Громадянин України ОСОБА_5 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, перебуваючи на тимчасово окупованій території України - в м. Херсон, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету змінити межі території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, приблизно в серпні 2022 року (більш точну дату встановити не виявилось за можливе) добровільно погодився взяти участь в організації та проведенні незаконного референдуму у ДВК № 304, яка діяла у складі окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території в Херсонській області на посаді «голови ДВК № 304». 
У період часу з серпня по вересень 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 23 вересня 2022 року) ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на участь в організації та проведенні незаконного референдуму за приєднання Херсонської області до складу російської федерації, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, у місті Херсон, знаходячись за місцем розташування ДВК № 304, за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Кримська, 132, діючи як голова дільничної виборчої комісії №304, підібрав членів дільничної виборчої комісії, з якими діяв у подальшому за попередньою змовою групою осіб забезпечуючи проведення незаконного референдуму у спосіб голосування поза приміщенням ДВК № 304, тобто проведенні подвірного (по квартирного) обходу жителів Дніпровського району міста Херсон, складання списків виборців. 
Крім того, ОСОБА_5 діючи як голова дільничної виборчої комісії №304 перебуваючи в тимчасово окупованому місті Херсон за місцем розташування ДВК №304, за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Кримська, 132, у період часу з 23 по 27 вересня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію та проведення незаконного референдуму за приєднання Херсонської області до складу російської федерації, забезпечив розміщення членів виборчої комісії на дільниціДВК № 304 в приміщенні Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 50 імені Романа Набєгова Херсонської міської ради, видачі бюлетенів для голосування мешканцям міста, а також використовуючи свої повноваження як директора «Государственное бюджетное образовательное учреждение ГБОУ Херсонской области «Школа №52 города Херсона», змушував голосувати на незаконному референдумі працівників вказаного навчального закладу. 
В подальшому, у період з 23.09.2022 по 27.09.2022 (точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), після завершення проведення голосування в дільничній виборчій комісії № 304 ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу щодо підрахунку голосів по незаконному референдуму за приєднання Херсонської області до складу російської федерації, за результатами незаконного голосування, яке відбувалося в дільничній виборчій комісії № 304 за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 132, а також подвірного та поквартирного обходу мешканців Дніпровського району міста Херсон, забезпечив формування загальних результатів незаконного референдуму по очолюваній ним виборчій дільниці та доставив у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб заповнені бюлетені для голосування за місцем знаходження виборчої комісії Херсонської області. 
27 вересня 2022 року так звана виборча комісія Херсонської області за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів задекларовано 497051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф. 
За викладених вище обставин, ОСОБА_5 у вересні 2022 року, діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами та іншими членами ДВК № 304, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», взявши на себе повноваження голови незаконно створеної окупаційною владою Херсонської області ДВК № 304, добровільно взяв участь у організації та проведенні незаконного референдуму щодо входження Херсонської області до складу російської федерації на тимчасово окупованій території Дніпровського району міста Херсон.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 ч.2 ст.28, за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як участь громадянина України у організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

ІI. Застосовані судом правові процедури.
Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)
З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Ухвалою суду від 05.07.2023 було призначено підготовче судове засідання.
Судом від призначення обвинувального акту до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого та до підготовчого судового засідання, було проведено судові засідання: 25.07.2023, 23.08.2023, 02.10.2023, 17.10.2023, 25.10.2023, 23.11.2023, 12.12.2023, 12.02.2024, 19.03.2024, 02.04.2024, 27.05.2024, 18.06.2024.
Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви. Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачений ОСОБА_5 не скористався.
Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
З огляду на положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи, суд зазначає про таке.
АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до рф, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території з 24.02.2022 року .
Відповідно до ч.4 ст.548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів поштових відправлень призначенням до рф та поштових відправлень до тимчасово окупованої території, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території рф та тимчасово окупованої території немає можливості.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження. 
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою – сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань здійснювались шляхом направлення повісток на останню відому адресу проживання, а також було опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, відповідні повідомлення про виклик до суду були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні. 
Водночас, не зважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України. 
З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 02.04.2024 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №22023230000000256 від 12.05.2023 висунуте щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 18.06.2024 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.
Разом з цим, за період часу з 05.07.2023 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 22.04.2026, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження. 
Захисник обвинуваченого здійснювала захист обвинуваченого: приймала участь у дослідженні доказів під час судового розгляду, виступала у дебатах.
За час судового розгляду обвинувачений міг визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що у нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.
У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був проінформований належним чином про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_5 про розпочате кримінальне провадження та його відмову від здійснення свого права постати перед Українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, і захищати себе безпосередньо в суді, що свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Враховуючи порядок, визначений вимогами КПК України, здійснення спеціального судового провадження, яке проводиться за відсутністю обвинуваченого, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду. При цьому судом забезпечено застосування до обвинуваченого належної правової процедури в контексті приписів вимог ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, а тому поріг вимогливості до доказування у цьому випадку має бути підвищений.
Прокурором долучено у судовому засіданні під час судового розгляду процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

IV. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор в ході судових дебатів висловила позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просила визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити йому відповідне максимальне покарання в межах санкції статті, застосувавши додаткові покарання, з урахуванням правил, визначених ч. 4 ст. 70 КК України. 
Захисник в ході судових дебатів просила суд, врахувати позитивні матеріали, які характеризують обвинуваченого, що події відбувались в період окупації міста, що обвинувачений не зміг висловити свою позицію та призначити мінімальне покарання без конфіскації майна.

V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.06.2023 (справа №490/5206/23, н/п №1-кс/490/5083/2023), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.
Так вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які, в тому числі, на підставі постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 12.05.2023 виділені з кримінального провадження № 22022230000000265 від 25.07.2022, а саме оригінали, копії та інші докази, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:
- копією протоколу обшуку від 11.05.2023 з доданим диском до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого під час проведення обшуку в спальній кімнаті будинку, а саме у шафі, що знаходиться ліворуч від входу було виявлено аркуш паперу форматом А4 із заголовком: «УИК №304 Школа №52 (13 человек) Адрес: вул. Крымская, 127» зі списком членів виборчої комісії №304 в кількості 15 чоловік;
- копією протоколу огляду вилучених предметів від 11.05.2023, відповідно до якого встановлено: аркуш паперу формату А4 із заголовком: «УИК №304 Школа №52 (13 человек) Адрес: ул. Крымская, 127» зі списком у вигляді таблиці членів виборчої комісії в кількості 15 чоловік із зазначенням посади та мобільного телефону, зокрема, під порядковим номером 1 зазначено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , председатель, тел. НОМЕР_1 ;
- копією протоколу огляду від 11.04.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого зазначено, що підставою проведення огляду є наявність обґрунтованої підозри, оголошеної ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 – ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: участі у організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб. Об`єктом огляду є матеріали кримінального провадження №22023230000000121 від 01.03.2023, а саме протоколу огляду від 03.03.2023 з додатками у вигляді документів, що 24.02.2023 вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 ;
- копією протоколу огляду від 03.03.2023, відповідно до якого проведено огляд документів, що 24.02.2023 вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , серед яких, зокрема: документи «Государственного бюджетного общеобразовательного учреждения Херсонской области «Школа 52 города Херсона» з підписами ОСОБА_5 , як директора; незаповнені бюлетені для голосування на незаконному референдумі за вхід Херсонської області до складу рф;
- копією протоколу огляду від 10.04.2023 з доданим DVD-R диском до нього, проведеного за участі спеціаліста, відповідно до якого об`єктом огляду є публікація « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розмішена в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 У структурі зображень міститься фотозображення, назва публікації та текст публікації наступного змісту: Фотозображення списку членів виборчої дільниці з назвою «УИК №304 Школа №52 (13 человек). Адрес: ул. Крымская, 127». На фотозображенні №4 під порядковим номером 1 зазначено мовою оригіналу: «ФИО/дата рождения – : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , должность – председатель, директор школы №52, паспортные данные – НОМЕР_2 Днепровский ОМ ХГО УМВД Украины в Херсонской области 13.092006, адрес регистрации – пр.Текстильщиков, 8, кв. 62, место рождения – г. Херсон, ИНН – 2616600137, телефон - НОМЕР_3 »;
- копією протоколу огляду від 03.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Совет Федерации Федерального ОСОБА_7 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 На вказаному сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 », у загальному доступі розміщено публікацію Ради Федерації Федеральних зборів російської федерації щодо ухвалення федерального конституційного закону «Про прийняття в російську федерацію Херсонської області та утворення в складі російської федерації нового суб`єкта – Херсонської області». Назва публікації: Постановление о Федеральном конституционном законе «О принятии в Российскую Федерацию Херсонской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта – Херсонской области», дата публікації: 04.10.2022, підписант: Голова Ради Федерації Федеральних зборів російської федерації ОСОБА_8 ;
- копією протоколу огляду від 03.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Президент России» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 На вказаному сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 », у загальному доступі розміщено публікацію Президента російської федерації «Указ об исполняющем обязанности губернатора Херсонской области», дата публікації: ІНФОРМАЦІЯ_9 , підписант: Президент російської федерації ОСОБА_9 ;
- копією протоколу огляду від 03.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Президент России» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 На вказаному сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 », у загальному доступі розміщено публікацію Президента російської федерації «Федеральный закон от 04.10.2022 №375-ФЗ «О ратификации Договора между Российской Федерацией и Херсонской областью о принятии в Российскую Федерацию Херсонской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта»», дата публікації: ІНФОРМАЦІЯ_10 , підписант: Президент російської федерації ОСОБА_9 ;
- копією протоколу огляду від 03.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Совет Федерации Федерального Собрания Российской Федерации» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 На вказаному сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 », у загальному доступі розміщено публікацію Ради Федерації Федеральних зборів російської федерації: «Постановление об утверждении Указа Президента Российской федерации от 19 октября 2022 года №756 «О введении военного положения на территориях Донецкой Народной Республики, Луганской Народной Республики, Запорожской и Херсонской областях», дата публікації: 19.10.2022, підписант: Голова Ради Федерації Федеральних зборів російської федерації ОСОБА_8 ;
- копією протоколу огляду від 05.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Официальный интернет-портал правовой информации» за посиланням: http://publication.pravo.gov.ru. На вказаному сайті, за посиланням:http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/0001202210030003?index=0&rangeSize=1, у загальному доступі розміщено публікацію: «Договор между Российской Федерацией и Херсонской областью о принятии в Российскую Федерацию Херсонской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта от 30 сентября 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 04 октября 2022 года №375-ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года, письмо МИД России от 05.10.2022 №19696/дп)», дата публікації: 03.10.2022, підписанти: за російську федерацію ОСОБА_10 , за Херсонську область ОСОБА_11 ;
- копією протоколу огляду від 05.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Официальный сайт Администрации Херсонской области» за посиланням: https://khogov.ru. На вказаному сайті у загальному доступі розміщено статтю із вмістом указу президента російської федерації щодо визнання Херсонської області від 29.09.2022 №686. Назва статті: «Россия признала Херсонскую область»;
- копією протоколу огляду від 11.02.2023 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме офіційний Інтернет ресурс Верховної Ради України за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_11 На вказаному сайті, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 у загальному доступі розміщено статтю щодо ухвалення ВРУ Заяви про невизнання псевдо референдумів і заклику світу так само не визнавати їх, дата публікації – 21.09.2022, автор – Прес-служба Апарату Верховної Ради України;
- копією протоколу огляду від 05.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Официальный сайт Администрации Херсонской области» за посиланням: https://khogov.ru. На вказаному сайті у загальному доступі розміщено статтю щодо звернення громадської ради Херсонської області до голови регіону з ініціативою негайного проведення референдуму. Назва статті: «Общественный совет Херсонской области обратился к главе региона с инициативой немедленного проведения референдума»;
- копією протоколу огляду від 05.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Официальный сайт Администрации Херсонской области» за посиланням: https://khogov.ru. На вказаному сайті у загальному доступі розміщено статтю: «Обращение главы администрации Херсонской области ОСОБА_12 » з метою прийняття Херсонської області до складу рф як нового суб`єкта федерації;
- копією протоколу огляду від 05.12.2022 з доданим DVD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка Всесвітньої мережі Інтернет, а саме російського офіційного Інтернет ресурсу «Официальный сайт Администрации Херсонской области» за посиланням: https://khogov.ru. На вказаному сайті у загальному доступі розміщено публікацію: «Избирательная комиссия Херсонской области опубликовала решение о результатах референдума»;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2023 з доданим DVD-R диском до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого слідчий експеримент проводився шляхом відтворення дій пересування та розташування членів ДВК №304, їх розташування, місцезнаходження урн, меблів, дільниці, кабінок для голосування, тощо та обставин проведення 23-27.09.2022 незаконного референдуму на території м. Херсон. Слідчим експериментом встановлено, що комісія ДВК №304 знаходилася в Херсонській загальноосвітній школі №50 за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 135. Комісія розміщувалася у приміщенні перед приймальною директора. Свідок перебував у приміщенні вказаної школи два дні під час референдуму (в середині та в кінці проведення референдуму) та кожного дня бачив ОСОБА_5 під час виконання ним обов`язків голови ДВК №304. ОСОБА_5 виконував свої обов`язки у кабінеті №10, з метою контролю за проведенням референдуму, перевірки кількості тих, хто проголосував та з метою надання вказівок членам ДВК №304 щодо проведення референдуму. Охоронні заходи здійснювали озброєнні військовослужбовці зс рф;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2023 з доданим DVD-R диском до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого слідчий експеримент проводився шляхом відтворення дій пересування та розташування членів ДВК №304, їх розташування, місцезнаходження урн, меблів, дільниці, кабінок для голосування, тощо та обставин проведення 23-27.09.2022 незаконного референдуму в Херсонській загальноосвітній школі №50 за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 135. Комісія розміщувалася у приміщенні перед приймальною директора. Свідок перебував у приміщенні вказаної школи два дні під час референдуму (в середині та в кінці проведення референдуму) та кожного дня бачив ОСОБА_5 під час виконання ним обов`язків голови ДВК №304. ОСОБА_5 виконував свої обов`язки у кабінеті №10, з метою контролю за проведенням референдуму, перевірки кількості тих, хто проголосував та з метою надання вказівок членам ДВК №304 щодо проведення референдуму. У вказаному кабінеті була документація пов`язана з проведенням незаконного референдуму. Охоронні заходи здійснювали озброєнні військовослужбовці зс рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого він знає як ОСОБА_5 , який при окупаційній владі очолював школи №52 та № 50, а також під час проведення так званого референдуму в період з 23.09.2022 по 27.09.2022 на території школи №50 в м. Херсоні, був головою виборчої комісії;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнала на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого вона знає як ОСОБА_5 , який при окупаційній владі був директором школи №50 та школи №52, а також під час проведення референдуму в період з 23.09.2022 по 27.09.2022 на території школи №50 в м. Херсон був головою виборчої комісії;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав по фотознімку під номером 1 свого сусіда ОСОБА_5 , який під час окупації м. Херсона у вересні 2022 року, під час проведення незаконного референдуму, приймав участь у ньому, як голова виборчої дільниці;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого він знає як ОСОБА_5 , який влітку 2022 очолив школу №52 та був головою комісії під час проведення так званого референдуму у школі №50;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого він знає як ОСОБА_5 , який влітку 2022 під час зустрічі в школі №52 в м.Херсоні пропонував йому прийняти участь у проведенні референдуму щодо приєднання Херсонської області до складу рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнала на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого вона знає як ОСОБА_5 , який влітку 2022 під час зустрічі в школі №52 в м.Херсоні пропонував їй прийняти участь у проведенні референдуму щодо приєднання Херсонської області до складу рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнала на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого вона знає як ОСОБА_5 , який влітку 2022 від окупаційної влади очолив школу №52 в м.Херсоні та включив її до списку членів комісії під час проведення так званого референдуму;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2023 та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 впізнала на фотознімку під номером 1 чоловіка, якого вона бачила під час проведення незаконного референдуму з 23.09.2022 по 25.09.2022 у школі №50 в м.Херсона, який в одній із виборчих комісій керував виборчим процесом і про якого їй казали, що він є директором зазначеної школи;
- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Показаннями свідків, які суду пояснили наступне:
Свідок ОСОБА_16  дав суду показання про те, що знає обвинуваченого особисто, вони сусіди, однак прізвище його не знав до публікацій в інтернеті. Під час окупація міста Херсона свідок перебував в місті, приблизно наприкінці серпня чи на початку вересня ОСОБА_20 , перебуваючи в алкогольному сп`янінні, розповів йому, що в школі 50, де він працює, ОСОБА_21 працює директором, а в подальшому, повідомив, що обвинувачений був головою виборчої комісії де ОСОБА_20 був секретарем на референдумі, який проходив у школі 50 по вул.Кримський. Як відбувався референдум свідок бачив лише з вулиці, в приміщення не заходив, бачив, що там були військові. 
Свідок  ОСОБА_14 дав суду показання про те, що під час окупації був в місті і працював в школі №50, в м.Херсоні по вул.Кримська 135, де працює 1988 року по даний час, весь період окупації безперервно ходив на роботу. Раніше особисто ОСОБА_22 не знав, на початку серпня 2022 року ОСОБА_22 прийшов до школи та повідомив, що він є директором школи 50 та 52, документів не надавав. В 50 школі проходили вибори і ОСОБА_22 був головою, всі про це знали. В день референдуму ОСОБА_22 був на робочому місці, це був вересень, дату не пам`ятає, при вході до школи стояли три військових і перевіряли тих, хто приходив на вибори. ОСОБА_22 організовував референдум, за його розпорядженням були встановлені кабінки та столи на першому поверсі в коридорі школи, створена комісія, головою якої був ОСОБА_22 . В школі було дві дільниці, свідок чергував там на вахті. ОСОБА_22 всім казав, що він голова та все організовує, свідок бачив, як ОСОБА_22 видавав бюлетені членам комісії. Виглядало так, наче обвинувачений діяв добровільно. ОСОБА_22 всі чотири дні референдуму спілкувався з військовими, не боявся їх, ті дні, біля 12 військових жили у школі за розпорядженням Захарова. Голосувати свідку, обвинувачений не пропонував. 
Свідок  ОСОБА_15 дала суду показання про те, що вперше побачила ОСОБА_22 в серпні 2022 року. Під час окупації міста перебувала в Херсоні, була вахтером в 50 школі з 01.08.2022 по початок листопада 2022. ОСОБА_23 всіх зібрав першого серпня і ОСОБА_22 там представився, як директор 52 школи, а 50 сказав, що не буде працювати. ОСОБА_22 видавав заробітну плату та всі писали заяву на його ім`я про прийом на роботу. Перед виборами, 22 числа, до школи приїхало 3 чоловіка з нацгвардії з собакою, обійшли всі приміщення школи та повідомили, що в школі буде референдум проходити. 23 числа, коли свідок прийшла до школи 50, було вже багато військових, які спали по всій школі. Під час цих подій у школі були присутні озброєні військові рф за розпорядженням Захарова. ОСОБА_24 сказав виносити столи з їдальні, а потім, приїхала дівчина ОСОБА_25 і привезла кабінки, а ОСОБА_22 наказав виносити столи не їм, а хлопцям. В ті дні ОСОБА_22 з ОСОБА_20 фотографувалися біля кабінок, ОСОБА_22 давали списки людей, які приходили голосувати, він їх то заносив, то виносив до кабінету колишнього директора, в якому були працівниці. ОСОБА_22 збирав всі заповнені документи. Виглядало так, наче обвинувачений діяв добровільно. Під час голосування люди в кабінки не заходили, а бюлетені заповнювали біля робітників. 27 числа був останній день голосування і свідка до школи не пустили. Свідок була в школі лише в п`ятницю – 23 числа. 

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому йому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Разом з цим, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд також виходив з наступного.
Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.
У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив.
За частиною 5 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність за участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території. У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення – тимчасово окупована територія України.
Суд звертає увагу на ту обставину, що загальнодоступні ресурси містять відомості про призначення та проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області відповідного референдуму, а тому можна стверджувати, що зазначена обставина є загальновідомою.
Крім того, на переконання суду наявна інформація щодо посади обвинуваченого в ДВК № 304 в сукупності з показаннями свідків, які в першу чергу свідчать про роль останнього в організації та проведенні референдуму на ввіреній йому дільниці, і є тими беззаперечними доказами, які доводять наявність умислу, а відповідно і умисних дій, пов`язаних з організацією та участю в незаконно призначеному на території окупованої Херсонської області референдуму, метою якого було зміна територіальних меж України.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки доведена належним та достатнім обсягом доказів, ставити під сумнів які підстав не вбачається.
VIІ. Призначення покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, тоді як обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
З огляду на ту обставину, що дії обвинуваченого кваліфіковано в тому числі і за ознакою попередньої змови, відповідна обставина не може бути врахована як така, що обтяжує покарання останнього.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України, які посягають на захист в першу чергу життєво важливих інтересів суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 за ч.2 ст.28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, покарання у максимальних межах санкції зазначеної статті, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 5 статті 111-1 КК України.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 5 статті 111-1 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Оскільки за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (ч. 4 ст. 70 КК України), а ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до ухвалення останнього за часом вироку щодо нього, то при призначенні покарання суд має врахувати і правила ч. 4 ст. 70 КК України.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Потерпілі відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Матеріальна шкода відсутня.
Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення у вигляді арештів не застосовувались.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, як і відсутні відомості щодо визнання тих чи інших документів або предметів речовими доказами, а тому відповідні питання судом в порядку ч. 2 ст. 124 та ст. 100 КПК України не вирішувались.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 297-1, 323, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, - 
у х в а л и в:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 - ч.5 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із забезпеченням виборчого процесу (референдуму), в тому числі з участю у роботі дільничних, територіальних та інших комісій на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із забезпеченням виборчого процесу (референдуму), в тому числі з участю у роботі дільничних, територіальних та інших комісій на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, призначеного за даним вироком більш суворим у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти та займатися освітньою та виховною діяльністю на строк 15 років та з конфіскацією всього належного йому майна, призначеного вироком Хаджибейського районного суду м.Одеси від 08.09.2025, визначити  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління та контролю, місцевого самоврядування у сфері освіти та займатися освітньою та виховною діяльністю, а також діяльністю, пов`язаною із забезпеченням виборчого процесу (референдуму), в тому числі з участю у роботі дільничних, територіальних та інших комісій на строк 15 років та з конфіскацією всього належного йому майна. 
Строк відбування призначеного  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.
Строк додаткового покарання призначеного  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.06.2023  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачена та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя	ОСОБА_1