Справа № 308/15787/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
Головуючого судді - Малюк В.М.,
при секретарі судового засідання – Вереш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат – Сідєльнікова Є.І. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: відділ державної виконавчої служби у м. Ужгороді, про скасування постанови серії №101-1 від 22.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови №101-1 від 22.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу - 17000, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2025 року т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 винесено постанову №101-1 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000,00 грн. У постанові наведені реквізити для сплати штрафу у 15-ти денний строк з дня вручення даної постанови. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови буде стягнуто у подвійному розмірі 34 000,00 грн. 
З наданої копії оскаржуваної Постанови вбачається, що наявний підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності про отримання Постанови у день її винесення - 22.01.2025 року. Цей факт категорично заперечує Позивач. 
Водночас, Позивач категорично заперечує факт свого особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі в супроводі наряду поліції, а також свою присутність під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Будь-яких пояснень посадовим особам ТЦК позивач не надавав, про дату, час і місце розгляду справи не повідомлявся, що є грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, якою гарантовано право особи бути присутньою під час розгляду справи, надавати пояснення та користуватися юридичною допомогою. 
Крім того, у тексті постанови зазначено, що дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності нібито надано «зі слів» позивача. Позивач категорично заперечує факт надання таких пояснень та вважає це довільним внесенням недостовірних відомостей службовими особами ТЦК. 
Позивач зазначає, що не отримував копію постанови, не підписував її та не був ознайомлений з її змістом у день винесення. Про наявність постанови стало відомо лише 20.10.2025 року після блокування банківського рахунку Державною виконавчою службою. 
Копією супровідного листа вих. №12919 від 01.08.2025 року підтверджується, що відповідачем за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 на адресу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було направлено Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з несплатою штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови для здійснення примусового стягнення у подвійному розмірі, а саме 34000,00 грн. 
13.08.2025 року Відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до відмітки вхідної кореспонденції №12483 зареєстровано зазначену Постанову. Того ж дня, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78855555. 
На підставі цієї постанови, 13.08.2025 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження №78855555 та нараховано подвійну суму стягнення - 34 000,00 грн. 
15.10.2025 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярешком Д.В. при примусовому виконанні постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях боржника ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37600,00 грн.
Позивач перебуває на військовому обліку, зареєстрований в застосунку від Міністерства оборони України для призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» з електронним військово-обліковим документом. Також, у додатку відображено строк та правову підставу для відстрочки Позивача, який має право на відстрочку до завершення мобілізації. 
Позивач є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, що підтверджується копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №895299 від 02.10.2024 року. Також, додається копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.11.2024 року, виданим Пенсійним фондом України терміном до 31.10.2025. Оригінали документів знаходяться у позивача. 
Вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
20.10.2025 року позивачу стало відомо про існування постанови №101-1 звід 22.01.2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме порушення правил військового обліку як військовозобов`язаний під час особливого періоду, та відкриття відносно нього виконавчого провадження, на підставі цієї постанови. Відповідно до статтей 287-289 КУпАП, строк на оскарження постанови складає 10 днів. В результаті ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №78855555 від 13.08.2025 року Позивачу стало відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.210-1 КУпАП.
За таких обставин, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку, поновити строк на звернення до суду та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 101-1 від 22.01.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
10.11.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що 22.01 2025 року близько 14:15 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводу органів Національної поліції, де було встановлено, що він відмовляється надати військово-обліковий документ військовозобов`язаного, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу передбачену частиною 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". У постанові наявний підпис Позивача про отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Виходячи з цього Позивач був обізнаний про складення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. Позивачем не подано об`єктивних пояснень щодо пропуску строку оскарження постанови 101-1 від 22.01.2025. Просить звернути увагу суду на те, що долученими доказами до позовної заяви є копія тимчасового військово-облікового документа, який виданий Позивачу 15.04.2025, та містить відмітку про взяття на військовий облік тією ж датою 15.04.2025. Також до позову долучена роздруківка з додатку “Резерв+” сформована 22.10.2025, згідно з якою Позивач був взятий на військовий облік 15.04.2025. Даний факт тільки підтверджує те, що на період доставлення працівниками Національної поліції гр. ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 22.01.2025 у нього був відсутній військово-обліковий документ. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірним та підтверджене доказами самим позивачем. Оскільки позивач перебував в процедурі оповіщення, де було встановлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 що при ньому був відсутній його військово-обліковий документ, на підставі чого позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу та постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення. В діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він є особою чоловічої статі у віці 52 років, та в порушення описаних вище норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу представника територіального центру комплектування військово-обліковий документ. Твердження позивача про те що він не був повідомлений про накладення на нього штрафу за адміністративне правопорушення є не обґрунтованим з наступних причин: по-перше позивач був присутній при складенні протоколу та постанови про накладення на нього адміністративного штрафу, оскільки наявні відмітки про підпис, по-друге, виходячи з долучених позивачем доказів, в нього дійсно був відсутній військово-обліковий документ на момент притягнення до адміністративної відповідальності. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач був проінформований про те, що розгляд справи буде здійснюватися в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 28.04.2025 о 12 год. 50 хв., а також йому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права й обов`язки, передбачені ст. 286 КУпАП, що стверджується відміткою про відмову особою, що притягається до адміністративної відповідальності. Окрім цього з оскаржуваної постанови видно, що позивач був присутній на розгляді матеріалів. З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим у відповідача не було перешкод розглянути справу в день складання протоколу та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, постановляючи оскаржувану постанову, Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.
13.11.2025 року від представника позивача – адвоката Сідєльнікової Є.І. надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що Позивач дізнався про наявність штрафу виключно 20.10.2025 року, коли під час здійснення підприємницької діяльності було виявлено блокування банківських рахунків. Після звернення до Відділу ДВС у м. Ужгороді він отримав інформацію про наявність виконавчого провадження №78855555, відкритого на підставі постанови №101-1 від 22.01.2025 року. У цей же день (20.10.2025 р.) через офіційний мобільний додаток «Резерв+» Позивач сформував витяг із власних облікових даних, згідно з яким жодних записів про наявність адміністративного правопорушення чи штрафу відсутні. Цей факт підтверджує, що: постанову не було внесено до єдиної бази даних; Позивач не міг бути обізнаний про існування відповідної постанови; РТЦК не здійснив належного повідомлення Позивача, порушивши вимоги ст. 285, 286, 277 КУпАП. Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, користуватися правовою допомогою адвоката, оскаржувати постанову. Жодне з цих прав Позивачу не було забезпечено, оскільки: він не був присутній при розгляді справи; йому не повідомлялося про час і місце розгляду; йому не вручалася копія постанови належним чином. Таким чином, РТЦК порушив ст. 7, 9, 245, 268, 280 КУпАП, що є самостійною підставою для визнання постанови №101-1 незаконною та її скасування. Відповідно до ст. 289 КУпАП, строк на оскарження постанови становить 10 днів з моменту вручення копії постанови. Оскільки Позивач не отримував постанову ані особисто, ані поштою, відлік строку на оскарження не розпочинався. Отже, подання позову після 20.10.2025 року є своєчасним, або, принаймні, пропуск строку стався з поважних причин, незалежних від волі Позивача, що підтверджується відсутністю відомостей про штраф у «Резерв+» та матеріалах виконавчого провадження. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний діяти виключно в межах, у спосіб та у порядку, визначених законом (ч.2 ст.19 Конституції України). Відсутність доказів доставки, підписання, повідомлення про розгляд справи свідчить про істотне порушення процедури, що робить постанову №101-1 протиправною. Крім того, невнесення даних про правопорушення до офіційної бази Міністерства оборони України є ознакою службової недбалості або порушення порядку обліку адміністративних матеріалів, що додатково підтверджує неправомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_5 не довів законність винесення постанови №101-1 від 22.01.2025 року, не підтвердив факт вручення її Позивачу, порушив процесуальні права останнього, що є підставою для її скасування та поновлення строку оскарження.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Сідєльнікова Є.І. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задоволити.
Представник відповідача та третя особа в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади.
Виходячи з наявних доказів у справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 205 КАС України справу вирішувати без участі сторін та підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2025 р. т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , майор ОСОБА_5 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову №101-1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно тексту вказаної постанови, 22.01.2025 року близько 14:15 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі органів Національної поліції, де було встановлено, що він відмовляється надати військово-обліковий документ військовозобов`язаного, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу передбачену частиною 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до Постанови №101-1 до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 та накладено штраф у розмірі 17000, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП).
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно із п. 9 Положення № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм ч. 1 та 2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з абзацом 1 пункту 6 Порядку, призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного TЦK та СП чи його відділу.
У відповідності до пункту 34 Порядку, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) ТЦК та СП або його відділу, зокрема, може бути надіслана зазначеними органами військового управління засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції, чинній на момент сформування повістки № 271361), взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:
- які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;
- призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;
- які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;
- військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;
- які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;
- зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;
- які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;
- які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;
- які звільнені із служби у військовому резерві та не досягай граничного віку перебування в запасі;
- які старші 25 років ї раніше не перебували на військовому обліку;
- які прибули після відбування-покарання з установ виконання покарань.
Суд зазначає, що згідно оскаржуваної постанови 22.01.2025 року близько 14:15 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі органів Національної поліції, де було встановлено, що він відмовляється надати військово-обліковий документ військовозобов`язаного, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу передбачену частиною 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Однак встановлено, що Позивач категорично заперечує факт свого особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі в супроводі наряду поліції, а також свою присутність під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Будь-яких пояснень посадовим особам ТЦК позивач не надавав, про дату, час і місце розгляду справи не повідомлявся, що є грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, якою гарантовано право особи бути присутньою під час розгляду справи, надавати пояснення та користуватися юридичною допомогою. 
Крім того, у тексті постанови зазначено, що дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності нібито надано «зі слів» позивача. Позивач категорично заперечує факт надання таких пояснень та вважає це довільним внесенням недостовірних відомостей службовими особами ТЦК. 
Позивач зазначає, що не отримував копію постанови, не підписував її та не був ознайомлений з її змістом у день винесення. Про наявність постанови стало відомо лише 20.10.2025 року після блокування банківського рахунку Державною виконавчою службою. 
Встановлено, що копією супровідного листа вих. №12919 від 01.08.2025 року підтверджується, що відповідачем за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 на адресу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було направлено Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з несплатою штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови для здійснення примусового стягнення у подвійному розмірі, а саме 34000,00 грн. 
13.08.2025 року Відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до відмітки вхідної кореспонденції №12483 зареєстровано зазначену Постанову. Того ж дня, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78855555. 
На підставі цієї постанови, 13.08.2025 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС було відкрито виконавче провадження №78855555 та нараховано подвійну суму стягнення - 34 000,00 грн. 
15.10.2025 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярешком Д.В. при примусовому виконанні постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях боржника ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37600,00 грн.
Встановлено, що 22.10.2025 року позивач звернувся до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме просив прийняти міри до працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на думку заявника підробили його підпис в постанові №101-1 від 22.01.2025 року.
На підтвердження зазначеного до матеріалів справи позивачем долучено копію талону-повідомлення єдиного обліку №30859 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення.
Окрім цього встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду скаргу адвоката Сідєльнікової Є.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подану на бездіяльність працівників Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено та зобов`язано особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.10.2025 року, у відповідності до ст. 214 КПК України про що видати ОСОБА_1 витяг із ЄРДР у встановлені нормами КПК України терміни та спосіб.
З наведеного можна зробити висновок, що у постанові №101-1 відсутні належні докази про те, чи був Позивач належним чином проінформований про дату та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Таких доказів не надано представником відповідача і в судове засідання.
Також в судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку, зареєстрований в застосунку від Міністерства оборони України для призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» з електронним військово-обліковим документом. Також, у додатку відображено строк та правову підставу для відстрочки Позивача від мобілізації. 
Позивач є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, що підтверджується копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №895299 від 02.10.2024 року. Також,судом досліджено копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.11.2024 року, виданим Пенсійним фондом України терміном до 31.10.2025.
Згідно з вимогами ст. 251-252 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності належних та допустимих доказів, однак у даній справі відсутні докази дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотримання його прав, адже звернення позивача із заявою про скоєний злочин ставить під сумнів правомірність дій відповідача під час винесення оскаржуваної постанови.
У даному випадку суд приходить до переконання, якщо Позивач не був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , то відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а сам факт порушення правил військового обліку не підтверджено належними доказами.
Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні оскаржуваної постанови, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності.
Отже зміст оскаржуваної постанови унеможливлює визначення повного складу правопорушення та чіткої кваліфікації правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Так, відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки відповідачем не в повній мірі встановлено дійсні обставини поведінки позивача, що призвело до порушень прав позивача, викладених у ст. 268 КУпАП, не надано доказів на підтвердження факту перебування позивача в ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім цього, відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи. 
За таких обставин, позивач був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення щодо обставин, вказаних у постанові про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом на захист.
Такими діями відповідач порушив права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та порушив сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З наведеного випливає, що право позивача на захист було порушено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Підсумовуючи вказане, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, враховуючи те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння саме позивачем зазначеного правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, порушення права на захист, є підставою для скасування постанови № 101-1 від 22.01.2025 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Що стосується клопотання сторони позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, то враховуючи дату отримання позивачем копії оскаржуваної постанови, а також дату звернення до суду з самим позовом, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, суд приходить до висновку, що подане клопотання є підставним, а тому підлягає до задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2. 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247,251, 286 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом. 
Адміністративний позов – задоволити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №101-1 від 22.01.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі – закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 24.02.2026 року.

Суддя        В.М. Малюк