Провадження номер 2-а/741/1/26
Єдиний унікальний номер 741/2488/24

РІШЕННЯ
іменем України

17 лютого 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді Крупини А.О., 
з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С., 
представника відповідача Мельничук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Носівка у режимі відеоконференцзв`язку за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року представник позивача адвокат Бондюк Б.В., діючи від імені а представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з указаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 24 жовтня 2024 року посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України) серії АА № 00001995.
Згідно з текстом указаної постанови 23 жовтня 2024 року о 13 год. 37 хв. за адресою: М-01, км 49+495 було зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 26440, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 9,913 % (3,965 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.132-1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
Позивач не погоджується з постановою, оскільки уважає, що вона є протиправною, винесеною з порушенням чинного законодавства, без дослідження всіх обставин справи та є такою, що підлягає скасуванню. 
Свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 підтверджено, що власником транспортного засобу – спеціалізованого вантажного сідлового тягача – марки MAN модель «TGS 26440», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
З довідки № 460 убачається, що, починаючи із 19 листопада 2018 року, а з витягу з реєстру територіальної громади № 2024/015327825 слідує, що з 25 січня 2014 року, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Тобто саме дана адреса є його місцем реєстрації та перебування (проживання). 
Однак, у порушення вимог ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі уповноваженою посадовою особою відповідача внесено до оскаржуваної постанови АВ № 00001995 відомості щодо місця реєстрації або перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яка не має жодного відношення до ОСОБА_1 .
Представник позивача уважає, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, невнесення до постанови АВ № 00001995 від 24 жовтня 2024 року обов`язкових даних, тягне за собою недійсність такої постанови, яка має бути скасована як така, що є протиправною.
Одночасно, оскільки оскаржувана постанова АВ 00001995 від 24 жовтня 2024 року позивачем отримана не була, а у разі, якщо і надсилалась, то на адресу, яка до ОСОБА_1 жодного відношення не має, тому про існування даної постанови він дізнався лише 23 грудня 2024 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 76795716 від 17 грудня 2024 року, просив суд:
- визнати причини пропуску звернення до суду з даною заявою поважними та поновити процесуальні строки на звернення до суду;
- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України) серії АА № 00001995 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмір 17000 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. від 06 січня 2025 року було поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов – протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.18).
У відзиві на позовну заяву від 16 січня 2025 року представник відповідача Мельничук І.В. просила суд відмовити ОСОБА_1 у повному задоволенні позовних вимог. Не заперечуючи винесення 24 жовтня 2024 року оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. 00 коп., зазначала, що правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 21, WAGA-WIM 36, зав. № 6, свідоцтва про повірку UA.TR. 113-0695/15F дійсні до 26 серпня 2025 року.
У Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623) передбачено що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) – комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.
Указана система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.
Процес фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурних даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок – автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови неможливо.
Під час опрацювання наданих системою матеріалів інформаційного файлу щодо виявленої події порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою Укртрансбезпеки від ЄДРТЗ було отримано інформацію про особу суб`єкта відповідальності до статті 14-3 КУпАП, а саме власника транспортного засобу MAN TGS 26440, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що підтверджується роздруківко АРМ-0 аудиту, отриманого в автоматичному режимі. 
Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1287/36909, із змінами, ( надалі за текстом – Інструкція 512) покладає на органи Укртрансбезпеки обов`язок щодо направлення постанови особі за адресою місця реєстрації (проживання), що відома на момент винесення постанови відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі за текстом - ЄДРТЗ), при цьому обов`язку контролюючого органу здійснювати перевірку правильності адреси, що міститься в ЄДРТЗ, вказаної перевізником при реєстрації такого транспортного засобу, норми вказаного нормативно-правового акту не передбачають.
Поштове відправлення, надіслане відповідачем на адресу позивача, 24 листопада 2024 року було повернуто оператором поштового зв`язку «Укрпошта» через невручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання. 
Таким чином, відповідачем в повній мірі дотримано вимоги встановленого порядку повідомлення позивача про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до абзацу 10 пункту 8 Інструкції 512. 
Привертає увагу суду, що направлення постанови на ту чи іншу адресу жодним чином не спростовує факту вчинення особою адміністративного правопорушення в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та не є підставою для звільнення особи від відповідальності за вчинення правопорушення, а, відтак, не є підставою для скасування постанови.
Під час винесення оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача використала відомості про місце проживання позивача, що містилися у ЄДРТЗ, а, відтак, діяла у порядку та спосіб, передбачений законом.
Наголошує, що законом не передбачено обов`язку уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки перевіряти чи ставити під сумнів належність відомостей, які містяться в ЄДРТЗ. 
У позовній заяві позивач не заперечує факту допущення руху транспортного засобу із перевищенням встановлених параметрів зазначених пунктом 22,5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
Здійснюючи перевезення вантажу із певними відхиленнями від встановлених нормативів, позивач завідомо усвідомлював, що такими діями призводить до негативної ситуації з автодорогами, оскільки перевезення вантажів із перевищенням нормативних вагових та/або габаритних параметрів передусім пошкоджує дорожнє покриття, порушуючи його міцність та цілісність, що в подальшому спричиняє руйнування дорожнього покриття (а.с.29-35)
У відповіді на відзив представник позивача, не погоджуючись з доводами відзиву відповідача, посилався на те, що первинна реєстрація в Україні транспортного засобу MAN модель TGS 26440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мала місце 27 січня 2024 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , у якому міститься відмітка про реєстрацію власника (позивача), якою є: Чернігівська область, Ніжинський район, м. Носівка, вул. Сергія Шишка, буд. 40. Ця інформація в повній мірі відповідає іншій інформації щодо реєстрації місця проживання та перебування позивача, що долучена до матеріалів справи. У відповідь на адвокатський запит Головний сервісний центр МВС повідомив, що до ЄДРТЗ внесена наступна інформація щодо власника автомобіля MAN модель TGS 26440, р.н. НОМЕР_1 , в частині адреси реєстрації власника: АДРЕСА_2 .
Отже, інформація, яку вказує позивач є ідентичною із тією, що міститься в ЄДРТЗ, а тому залишається не зрозумілим, з яких джерел, а саме із якого реєстру транспортних засобів уповноваженою посадовою особою відповідача було отримано адресу: АДРЕСА_1 , оскільки у ЄДРТЗ міститься вірна інформація, яка використана не була: Чернігівська область, Ніжинський район, Сергія Шишка, буд. 40. 
Натомість, інформація, внесена у спірну постанову не відповідає об`єктивній дійсності, у зв`язку з чим порушена процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Про прийняту постанову позивач не був поінформованим, а дізнався про неї, коли було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на його рахунки. 
Таким чином, відповідачем було порушено принцип рівності сторін з моменту внесення у спірну постанову недостовірних відомостей, наслідком чого стало порушення подальшої процедури притягнення позивача до відповідальності та накладення обмежень, у тому числі щодо безпідставного подвоєння суми штрафу, а тому постанова має бути скасованою і в цій частині теж (а. с. 93-97).
04 лютого 2025 року представник відповідача до суду подав додаткові письмові пояснення у справі, у яких зазначав, що під час винесення оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача використала відомості про місце проживання позивача, яка містилися у ЄДРТЗ, а, відтак, діяла у порядок та спосіб, передбачені законом. 
Згідно з інформаційними даними, які надійшли від ГСЦ МВС, позивач 27 березня 2024 року здійснив реєстрацію напівпричепа, надавши документи, які підтверджують адресу реєстрації особи: АДРЕСА_1 . 
Інформація з ЄДРТЗ надається таким чином, щоб забезпечити найбільш актуальними даними щодо осіб-власників транспортних засобів на момент запиту, а законом не передбачено обов`язку уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки перевіряти чи ставити під сумнів належність відомостей, що містяться в ЄДРТЗ.
Формальні недоліки процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, невірне зазначення адреси місця проживання порушника, направлення копії документа на невірну адресу) самі по собі не нівелюють правомірності винесеного рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки мають оцінюватись в аспекті істотності таких недоліків та змісту їх негативного впливу на реалізацію особою законних прав і свобод людини такого ступеню, що ставить під сумнів об`єктивність та обґрунтованість результату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протилежне розуміння матиме ознаки надмірного формалізму, що суперечить суспільному інтересу у забезпеченні встановленого правопорядку, вихованню громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання ними своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.
З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягненні витрат на правничу допомогу (а.с.104-111). 
06 травня 2025 року представник відповідача Мельничук І.В. подала до суду додаткові письмові пояснення у справі, у яких зазначала, що під час винесення оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача використала відомості про місце проживання позивача, які містилися у ЄДРТЗ, а, відтак, діяла у порядок та спосіб, передбачені законом. 
Згідно з інформаційними даними, які надійшли від ГСЦ МВС, позивач 27 березня 2024 року здійснив реєстрацію напівпричепа, надавши документи, які підтверджують адресу реєстрації особи: АДРЕСА_1 . 
Інформація з ЄДРТЗ надається таким чином, щоб забезпечити найбільш актуальні дані щодо осіб-власників транспортних засобів на момент запиту, а законом не передбачено обов`язку уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки перевіряти чи ставити під сумнів належність відомостей, що містяться в ЄДРТЗ.
Формальні недоліки процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, невірне зазначення адреси місця проживання порушника, направлення копії документа на невірну адресу) самі по собі не нівелюють правомірності винесеного рішення суб`єкту владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки мають оцінюватись в аспекті істотності таких недоліків та змісту їх негативного впливу на реалізацію особою законних прав і свобод людини такого ступеню, що ставить під сумнів об`єктивність та обґрунтованість результату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протилежне розуміння матиме ознаки надмірного формалізму, що суперечить суспільному інтересу в забезпеченні встановленого правопорядку, вихованню громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання ними своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, та розгляну то справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.
З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягненні витрат на правничу допомогу (а. с. 144-146). 
У судове засідання 17 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача Бондюк Б.В. не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив поданий позов задовольнити.
За таких обставин суд уважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача.
Представник Укртрансбезпеки Мельничук І.В. у судовому засіданні 17 лютого 2026 року позов не визнала, уважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Акцентувала увагу суду на тому, що оскаржувана постанова винесена в автоматичному режимі із зазначенням даних щодо місця проживання/перебування позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , отриманих від органів ГСЦ МВС шляхом електронної інформаційної взаємодії. Укртрансбезпека під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення не уповноважена самостійно перевіряти достовірність адреси місця реєстрації власників транспортних засобів, яка внесена до ЄДРТЗ. Факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а саме допущення руху транспортного засобу із перевищенням встановлених параметрів, зазначених пунктом 22,5 Правил дорожнього руху, сторона позивача не заперечує. Постанова від 24 жовтня 2024 року повернулась неврученою ОСОБА_1 оператором поштового зв`язку 24 листопада 2024 року, а, отже, набрала законної сили. 
Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 січня 2014 року зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с.11).
Згідно з копією довідки № 460 про реєстрацію місця проживання особи від 19 листопада 2018 року, за відомостями Носівської міської ради, ОСОБА_1 з 19 листопада 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).
27 січня 2024 року позивач зареєстрував та є власником транспортного засобу, а саме: автомобіля MAN модель TGS 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , у якому зазначена адреса ОСОБА_1 : Чернігівська обл., Ніжинський р-н, Носівська гром., м. Носівка, вул. Сергія Шишка, 40 (а.с.13). 
23 жовтня 2024 року о 13 год. 37 хв за адресою: М-01, км 49+495 Київська обл., було зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 26.440, днз НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, загальної маси транспортного засобу на 5,350 % (3,965 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
24 жовтня 2024 року за результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено оскаржувану постанову серії АА № 0001995, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп.
З постанови убачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом WIM 21, WAGA –WIM 35, зав. № 6, міститься посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу та відображена фотосвітлина транспортного засобу в момент вчинення правопорушення (а.с. 9, 94).
Із фотозображення транспортного засобу, здійсненого в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, тобто 23 жовтня 2024 року о 16 год. 35 хв. на ділянці дороги М-01, км 49+495 Київська обл., та фотосвітлин за ідентифікатором доступу, убачається, що зафіксовано проїзд транспортного засобу марки MAN модель TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , разом зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом (а.с. 89-93).
Листом від 20 січня 2025 року Головний сервісний центр МВС повідомив адвоката Бондюка Б.В., що згідно з інформацією, яка станом на 16 січня 2025 року міститься в ЄДРТЗ, автомобіль MAN TGS 26.440 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 (актуальний власник). Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 102, 103).
Листом від 06 березня 2025 року Головний сервісний центр МВС повідомив Укртрансбезпеку, що автомобіль MAN TGS 26.440, днз НОМЕР_1 , згідно з ЄДРТЗ дійсно було зареєстровано 27 січня 2024 року за гр. ОСОБА_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . 
Однак, 27 березня 2024 року вказаний громадянин здійснив реєстрацію напівпричепа, надавши документи, які підтверджують адресу реєстрації особи: зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 (актуальний власник). Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . (а.с.112-113, 147).
Уважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2024 року серії АА № 0001995 протиправною, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, із змінами. (надалі - Закон № 2344-III).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Водночас, ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із змінами.
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Статтею 132-1 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
Зокрема, частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваної постанови АВ № 00001995 від 24 жовтня 2023 року, уважаючи, що уповноваженою посадовою особою відповідача протиправно внесено до оскаржуваної постанови АВ № 00001995 відомості щодо місця реєстрації або перебування позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 та не міститься в ЄДРТЗ. Указане призвело до подальшого невручення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , повернення поштового відправлення до Державної служби України з безпеки на транспорті, набрання постановою законної сили, звернення постанови до примусового виконання із стягненням подвійного розміру штрафу (17000 грн.).
Указане порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на думку позивача, призвело до порушення прав ОСОБА_1 та має наслідком недійсність такої постанови та її скасування як протиправної.
Факту допущення руху транспортного засобу автомобіля MAN модель TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням встановлених параметрів зазначених пунктом 22,5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП, позивач не спростовує.
Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі визначено у відповідній Інструкції, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908, із змінами. (надалі за текстом - Інструкція 512).
Так, відповідно до абз. 2 п. 8 Інструкції 512 постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Абз. 9, 10, 11 п. 8 Інструкції 512 установлено, що у разі невручення постанови адресату за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до Державної служби України з безпеки на транспорті. Постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.
Разом з цим, відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2020 року № 779 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2020 року за № 1337/35620, із змінами, до ЄДРТЗ уносяться такі відомості про власника (співвласника) транспортного засобу:1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження; 3) адреса реєстрації місця проживання фізичної особи або адреса місцезнаходження юридичної особи. (пункт 6).
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) установлено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення його на бланку) замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), адреси задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери (пункт 33).
У свою чергу, механізм електронної інформаційної взаємодії Міністерства економіки України, Міністерства внутрішніх справ України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України відповідно через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки України, Міністра внутрішніх справ України, під час автоматизованого обміну інформацією для здійснення ними повноважень, визначених законодавством Наказ Міністерства економіки України, Міністерства внутрішніх справ України 13 серпня 2021 року № 607/422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 вересня 2021 року за № 1145/36767, а також Протоколом № 1 від 30 вересня 2021 року та змінами до Протоколу № 1 від 26 грудня 2022 року. (а.с.43-71, 72–85)
На виконання протокольної ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2025 року регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях надано копію заяви № 2290415551 від 27 березня 2024 року, оформлену при проведенні ОСОБА_1 перереєстрації транспортного засобу Wielton NW38AT.
Так, у графі місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 . Зміст цієї заяви перевірено ОСОБА_1 , про що свідчить його власноручний підпис на заяві. 
Суд уважає, зазначивши саме таку адресу реєстрації, ОСОБА_1 несе ризик неотримання офіційних повідомлень у разі, якщо надані ним державі контактні дані є недостовірними або неактуальними.
У такому разі Укртрансбезпка, як контролюючий орган, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному (автомобільному, залізничному) транспорті, вправі повністю покладатися на відомості, внесені до ЄДРТЗ, а недбале виконання власником транспортного засобу обов`язку щодо оновлення чи актуалізації таких даних не може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень. Такий підхід відповідає принципу належної обачливості у відносинах між державою та суб`єктами господарювання.
Водночас, підхід, який відповідає принципу належної обачливості у відносинах між державою та суб`єктами господарювання, також передбачає уважне, відповідальне і ретельне ставлення сторін до виконання своїх обов`язків і прав. Цей принцип означає, що як держава так і учасники господарських відносин повинні діяти з урахуванням всіх необхідних заходів для запобігання ризикам, уникнення порушень і забезпечення законності у своїх взаєминах.
Окремо суд зазначає, що можливе окреме порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення (певні дефекти адміністративного акта) можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Крім того, як зазначив Касаційний адміністративний суд у постанові від 27 серпня 2020 року у справі №540/427/19 щодо процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. 
Доводи, наведені у позовній заяві щодо порушень, які мали місце під час винесення оскаржуваної постанови від 24 жовтня 2024 року за доведеності факту вчинення правопорушення, не є такими, що призводять до скасування оскаржуваного рішення виходячи із Закону, не заслуговують на увагу та на правомірність постанови жодним чином не впливають, а тому у задоволенні позовної заяви у частині скасування оскаржуваної постанови необхідно відмовити.
Що стосується вимоги позову в частині визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України) серії АА № 00001995 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмір 17000 грн., то суд звертає увагу на наступне.
Згідно з положеннями ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач, окрім вимоги про скасування постанови, просить визнати її протиправною, однак, виходячи з положень ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить вичерпний перелік рішень суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, вимога ОСОБА_1 у цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом ураховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень належними доказами довів правомірність прийнятої постанови. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Ураховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, правові підстави для відшкодування судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 126, 213, 222, 245, 251, 255, 258, 276, 283-285 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 14, 20, 72-79, 90, 94, 241-246, 250-251, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2024 року серії АА № 00001995 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення судом першої інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, код ЄДРПОУ 39816845, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51. 
Повне судове рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА