Справа № 725/8503/25 
Провадження № 2-а/727/17/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: 

головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці справу за адміністра-тивним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Нєстєрова Тамара Ігорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Нєстєрова Т.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, посилаючись на те, що 10.01.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову №5418 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 24.12.2024 року о 02:00 год., відповідно до інформації з Єдиного реєстру призовників, будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням начальника центру комплектування №7101 від 24.12.2024р., з метою визначення придатності до військової служби, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобі-лізацію, в особливий період.
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ви-моги абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто, скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопору-шення.
Також, постановою №5394 від 11 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 притягнув ОСОБА_1 до ад-міністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затверд-женим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через надання адміні-стративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, ре-зервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (які саме в протоколі не вказано).
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ви-моги підпункту 10-1 пункту 1 Порядку організації і ведення військового обліку при-зовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил вій-ськового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопору-шення.
Також, згідно постанови №5553 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесеної 06 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не з`явився 19.11.2024 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за електронною по-вісткою №1033269, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призов-ників, військовозобов`язаних та резервістів, та направленої засобами поштового зв`яз-ку, у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560. Електронна повістка була надіслана засобами поштового зв`язку на ад-ресу: АДРЕСА_1 , та повернута з проставленням відміт-ки посадовою особою Укрпошти «відсутність особи за адресою місця проживання» 15.11.2024 року. Тобто, ОСОБА_1 , належним чином оповіщений 15.11.2024 про його прибуття 19.11.2024 на 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до пору-шення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента Ук-раїни №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий пе-ріод, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто скоїв адміністративне право-порушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопо-рушення.
Вважає, що постанови про притягнення позивача до адміністративної відпові-дальності за вказані правопорушення є незаконними, та такими, що підлягають скасу-ванню.
Свою позицію мотивує тим, що 24 грудня 2024 року близько 2 години 30 хвилин позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де без складання протоколу про адміністративне затримання незаконно утримувався працівниками ТЦК та СП всу-переч своїй волі до 8 години ранку. Відтак, як зазначає представник позивача, о 07 го-дині 30 хвилин ранку позивач викликав невідкладну медичну допомогу, лікарями якої було встановлено, що Позивач перебуває у стані артеріальної гіпертензії важкого сту-пеню з артеріальним тиском 180/100 мм рт.ст. Приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач зміг залишити лише після огляду лікарями невідкладної медичної допомоги. При цьому, під час перебування позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , останньому жодних повісток на проходження ВЛК не вручалось. 
Окремо представник позивача зауважує, що позивач не був обізнаний про час і місце розгляду справи, результатом розгляду якої стало винесення постанови №5394.
У зв`язку з викладеним просить визнати протиправними та скасувати постанови №5418 від 10.01.2025 року, №5394 від 11.01.2025 року та №5553 від 06.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопо-рушення відносно  ОСОБА_1  за ч.3 ст.210 та ч.3 ст.210-1 КпАП Ук-раїни, а провадження відносно  ОСОБА_1  у справах про адміністра-тивне правопорушення за ч.3 ст.210 та ч.3 ст.210-1 КУпАП – закрити.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом по-рядку. 
Представник третьої особи Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце су-дового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Ознайомившись з письмовими поясненнями сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, долучені до позову та до відзиву, суд приходить до на-ступних висновків.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до ад-міністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та сво-боди визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльно-сті держави.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністратив-ного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інте-ресів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих орга-нів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково по-винна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчи-нення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Ук-раїні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може за-безпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у право-застосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основ-них прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
Судом встановлено, щовідповідно до копії постанови №5418за справою про ад-міністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про ад-міністративні правопорушення, позивач  ОСОБА_1 , 24.12.2024 року о 02:00 год., від-повідно до інформації з Єдиного реєстру призовників, будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням начальника центру комплектування №7101 від 24.12.2024р., з метою визначення придатності до військової служби, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підго-товку та мобілізацію, в особливий період.
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ви-моги абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто, скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопору-шення.
Також, постановою №5394 від 11 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 притягнув ОСОБА_1 до ад-міністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затверд-женим Верховною Радою України, не уточнив свої облікові дані через надання адміні-стративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, ре-зервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (які саме в протоколі не вказано).
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ви-моги підпункту 10-1 пункту 1 Порядку організації і ведення військового обліку при-зовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил вій-ськового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопо-рушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушен-ня.
Також, згідно постанови №5553 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ви-несеної 06 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не з`явився 19.11.2024 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за електронною по-вісткою №1033269, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призов-ників, військовозобов`язаних та резервістів, та направленої засобами поштового зв`яз-ку, у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560. Електронна повістка була надіслана засобами поштового зв`язку на ад-ресу: АДРЕСА_1 , та повернута з проставленням відміт-ки посадовою особою Укрпошти «відсутність особи за адресою місця проживання» 15.11.2024 року. Тобто, ОСОБА_1 , належним чином оповіщений 15.11.2024 про його прибуття 19.11.2024 на 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до пору-шення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента Ук-раїни №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий пе-ріод, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто скоїв адміністративне право-порушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопо-рушення.
Згідно ст.210 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 ст. 210 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Також, відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілі-зацію.
При цьому, частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказані норми є бланкетними, при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Ук-раїні особливого періоду.
За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - пе-ріод, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до-ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, во-єнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює право-ві основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організа-ції цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, ор-ганів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повнова-ження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобі-лізаційних заходів.
Відповідно Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” Ка-бінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністра-тивні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмі-ністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст.247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміні-стративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шіст-надцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяль-ність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка при-тягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (по-садової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої поста-нови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають зна-чення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністра-тивної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно-зйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притяга-ється до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в ав-томатичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стан-дартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транс-портних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, про-токолом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністра-тивне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміні-стративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відпові-дальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про ад-міністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колек-тиву, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, відповідач при розгляді справ про адміністративне правопорушення сто-совно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення посадова особа дотрима-лася вимог 280 КУпАП та при розгляді справ про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахував вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали зна-чення для вирішення справи. Також, відповідачем не надано суду належних та допу-стимих доказів, якими б підтверджувалось належне сповіщення позивача щодо роз-гляду справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Та-кож, відповідачем не доведено наявність фактичного складу адміністративного право-порушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 та ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші мате-ріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні до-даткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адво-ката.
Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розгля-дає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністра-тивної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх пра-ва і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопору-шення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, до-сліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався від-повідно до вказаних вище вимог КпАП України.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідаль-ності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який вста-новлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рі-шення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прий-няття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати спра-ву на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для пра-вильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свід-чили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувані постанови у справах про адміністративні право-порушення підлягають скасуванню, а справи про адміністративне правопорушення за-криттю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, -

ухвалив: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Нєстєрова Та-мара Ігорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , третя особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №5394 від 11 січня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП – скасувати.
Закрити справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП – у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №5418 від 10 січня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – скасувати.
Закрити справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №5553 від 06 лютого 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідаль-ності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – скасувати.
Закрити справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташоване в АДРЕСА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апе-ляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 10 (десяти) днів з дня його підписання.

Суддя: О.Є.Терещенко