МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 р.  	№ 400/11543/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

до відповідача	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

про	стягнення податкового боргу у сумі 133 896,44 грн,	

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) з вимогами стягнути з відповідача заборгованість в рахунок погашення податкового боргу в сумі 133896,44 грн., а саме з: податку на додану вартість у сумі 2584,26 грн. на користь державного бюджету; податку на доходи фізичних у сумі 121751,74 грн. на користь бюджету розмежування Миколаївської ТГ; військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 9560,44 грн. на користь державного бюджету.
В обґрунтування позовних вимог, позивач, зокрема, зазначив, що борг відповідача виник на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень, і є узгодженим. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню. 
Ухвалою суду від 31.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
У відзиві, який надійшов до суду 18.11.2025, відповідач висловила незгоду з позовом і зазначила, що згідно акту перевірки ГУ ДПС України у Миколаївській області №19205/14-29-24-04/3333112364 від 29.11.2024 року зазначено, що перевіркою встановлено порушення: пункту 177.1 пункту 177,2 підпункту 174.4.5 пункту 177.4 статті 177 Розділу IV Податкового кодексу України. Відповідач зазначає, що такі висновки є неправомірними, оскільки ФО ОСОБА_2 використовує у діяльності об`єкт нерухомості за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Бузький бульвар 18 на підставі договору оренди від 03.04.2023 року №03/04 укладений з ГО «Товариство рятування на водах Миколаївської області». Нею було здійснено витрати на закупівлю будівельних матеріалів саме з метою ремонту та експлуатації цього майна, що використовується в господарській діяльності. Такі витрати, згідно до п.п. 177.4.4., п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, є витратами, що пов`язані з веденням господарської діяльності та відповідно з боку ПП ФО ОСОБА_1 відсутнє заниження витрат в сумі – 267511,86 грн Просить у задоволенні позову відмовити.
27.11.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти відзиву з тих підстав, що податкові повідомлення-рішення, якими визначено позивачу податкові зобов`язання є узгодженими. Згідно наданого під час перевірки пояснення від ПП ФО ОСОБА_1 №3 від 21.11.2024 закупівля будівельних матеріалів в сумі 267511,86 грн здійснювалась з метою будівництва дитячого басейну, який у 2023 році ще не працював, доходу від його діяльності не було. Також зазначено, що в ході перевірки не надано підтверджуючих документів щодо понесених витрат по КВЕДу 93.11 (Функціонування спортивних споруд) по основному дорослому басейну, який безпосередньо використовується у господарській діяльності, отже, висновок акту перевірки про порушення. на підставі яких було донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 91780,15 грн., військовий збір в сумі 7648,35 грн. та нараховані на них штрафні санкції є правомірними. Позивач звертає увагу, що ПП ФО ЦЮРА О.С. перевищивши обмеження щодо обсягів виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у вересні 2023 року, не надала (не надіслала) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість до контролюючого органу, тобто не зареєструвалася платником податку на додану вартість з 11.09.2023. За результатами перевірки база оподаткування без урахування акцизного податку складатиме 70199,19 грн, а податкові зобов`язання по податку на додану вартість за період з 11.09.2023 по 18.07.2024 року становлять 14039,00 грн. Позивач просить позов задовольнити.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи зазначені приписи справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відділом планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Миколаївській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 03.04.2023 по 18.07.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.04.2023 по 18.07.2024. 
За результатами перевірки складено акт від 29.11.2024 № 19205/14-29-24- 3333112364, який був особисто вручений ОСОБА_1 02.12.2024. 
Заперечень до акту перевірки на дату ознайомлення та підписання ПП ФО ОСОБА_1 не було, про що платником здійснено запис на останній сторінці акту під підписами.
Зазначений акт перевірки став підставою для прийняття контролюючим органом податкових повідомлень – рішень:
форма «Р» №2556114292404 від 23.12.2024, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 114725,19 грн, в т.ч. основний платіж 91780,15 грн. та штрафні (фінансові) санкції 22945,04 грн.;
форма «Р» №2556014292404 від 23.12.2024, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 9560,44 грн, в т.ч. основний платіж 7648,35 грн та штрафні (фінансові) санкції 1912,09 грн.
форма «Р» №2555514292404 від 23.12.2024, яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 17549,00 грн, в т.ч. основний платіж 14039,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 3510,00 грн. 
Податкові повідомлення – рішення були особисто вручені ПП ФО ОСОБА_1 23.12.2024.
Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені не були. 
Відповідач частково сплатила податкові зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №2555514292404 від 23.12.2024. Залишок становить – 2549,00 грн.
Також, позивачем нараховано пені за податковим повідомленням -рішенням N 2555514292402 від 23.12.2024 за період з 23.01.2025 по 27.01.2025 в сумі 33,00 грн та 2,26 грн.
Крім того, за відомостями інтегрованої картки платника податків відповідачем самостійно задекларовано податковою декларацією про майновий стан i доходи N 9330880239 від 05.11.2024 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 6686,55 грн. за 2024 рік, які не є виконаними.
Податковим повідомленням-рішенням (форма 'ПС') N 2555814292404 від 23.12.2024 позивач застосував штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн. за 2024 рік.
Контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу з відповідача у встановленому законодавством порядку, а саме на його адресу поштою направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога від 30.01.2025 №0001050-1303-1429 та була повернена за закінченням терміну зберігання – 10.02.2025. 
У зв`язку з несплатою відповідачем протягом граничних строків податкового боргу, ГУ ДПС у Миколаївській області звернулось з даним позовом до суду на виконання наданих Податковим кодексом України повноважень.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.
У силу п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
Застосовуючи ці приписи до обставин справи вбачається, що податкові повідомлення рішення були відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України є належно врученими.
У разі незгоди з податковим повідомленням - рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу оскарження, скасування чи відкликання податкових повідомлень-рішень, яким контролюючим органом визначено податкові зобов`язання відповідача.
Також відповідачем не надано доказів сплати грошового зобов`язання, нарахованого вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.
Податкові зобов`язання, самостійно визначені платником податків, не підлягають оскарженню згідно із п. 56.1.1 ст. 56 ПК України. 
Отже, зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування підлягало сплаті і на підставі самостійного визначення відповідачем податкових зобов`язань з цього виду податків.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18.04.2019 по справі №813/2092/15, за якими: «Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо». «При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз».
У даній справі вимогою заявленого позову також є стягнення податкового боргу за узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями (в адміністративного чи судовому порядку не оскаржувались), а отже, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення- рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а відповідно не має здійснюватися їх правовий аналіз.
Таким чином, питання правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення, має досліджуватися при розгляді справи про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а не при розгляді даної справи про стягнення з відповідача узгодженого податкового боргу.
Враховуючи, що відповідачем не сплачено у встановлені законодавством строки податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, податку на додану вартість, за нею рахується податкове зобов`язання з вказаних податків, яке перетворилось на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що контролюючим органом була сформована податкова вимога від 30.01.2025 №0001050-1303-1429, яка направлена на адресу відповідача. 
Матеріалами справи підтверджується, що податковий борг відповідача з моменту винесення податкової вимоги від 30.01.2025 не переривався і не був погашений повністю. 
Отже, суд доходить висновку, що податковим органом дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.
Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п.41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
За приписами пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, судом з`ясовано, що відповідач на час розгляду справи має узгоджений податковий борг з податку на додану вартість у сумі 2584,26 грн; податку на доходи фізичних у сумі 121751,74 грн; військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 9560,44 грн. 
У зв`язку з цим, суд доходить до висновку, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 44104027) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) в рахунок погашення податкового боргу в сумі 133896,44 грн.(сто тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто шість грн 44 коп), а саме з: податку на додану вартість (14010100) у сумі 2584,26 грн. на користь державного бюджету; податку на доходи фізичних (11010500) у сумі 121751,74 грн. на користь бюджету розмежування Миколаївської територіальної громади; військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (11011001) у сумі 9560,44 грн. на користь державного бюджету.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко