ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
   	Справа № 636/2015/25  Провадження № 2/636/752/26	

Дата 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
25 лютого 2026 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» про розірвання договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з несплатою орендної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право на спадщину належить земельна ділянка загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:2525 та із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чкаловської селищної об?єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.
Між померлим  ОСОБА_2 як орендодавцем і відповідачем ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» як орендарем 21.01.2021 року було укладено Договір оренди вищевказаної земельної ділянки за № 80/01/21, зареєстрований Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про що зроблено запис в Реєстрі за № 40723535. В даному Договорі сторонами було визначено строк оренди землі - строком на 49 років від дати його укладання, а так само і обов?язки ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» як орендаря по здійсненню оплати за користування землею у вигляді орендної плати, яку відповідач має сплачувати щорічно (за кожен рік), що є істотною умовою укладеного договору оренди. Разом з тим, протягом 2022 - 2024 року ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» як орендар земельної ділянки свої обов`язки в частині обов`язкового здійснення плати орендодавцю за користування землею не виконує, що призводить, в свою чергу, до завдання орендодавцю як власнику майна як матеріальних збитків у вигляді неотримання плати за землю (орендної плати), так і до унеможливлення її використовувати на власний розсуд і за цільовим призначенням, при цьому не за своєї вини. 
Враховуючи наведене,  ОСОБА_1 просив суд: розірвати договір оренди землі №80/01/21, укладеного 21 січня 2021 року між  ОСОБА_2 та відповідачем на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:2525 з ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД». Крім того, просив стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.03.2025 року відкрито провадження у цій справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні.
23.06.2025 року представником відповідача ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» - адвокатом Юрченко В.В., який діє на підставі ордеру від 28.01.2025 року, через підсистему «Електронний суд» поданий відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, обґрунтовуючи тим, що у позовній заяві  ОСОБА_1 посилається на те, що він набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори 12 лютого 2025 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Відповідно він є орендодавцем за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6325456700:02:000:2525. Вказана ділянка передана в оренду ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» згідно договору оренди 80/01/21 від 21.01.2021. Позивач стверджує, що відповідач, починаючи з 2022 року і до теперішнього часу не здійснює виплату орендної плати, що призводить до матеріальних збитків у вигляді неотриманої орендної плати, у зв`язку з чим просить розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки. Однак на момент подання позовної заяви по справі заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за 2023-2024 рік відсутня, щодо сплати орендної плати за 2022 рік – відповідач звільнений від її сплати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦПК України. На підтвердження зазначеного, представником відповідача ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» - адвокатом Юрченко В.В. до відзиву на позовну заву долучено копії відомості з відміткою про отримання позивачем орендної плати за 2023-2024 рік.
02 липня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Відповідачем та його представником порушено встановлені в ухвалі строки для подання відзиву на позов та не зазначено будь яких поважних причин пропуску строків. З огляду на це, пояснення подані представником відповідача не можуть бути прийняті судом та повинні бути залишені без розгляду. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер попередній власник земельної ділянки, але відповідач вже на той момент порушив умови договору та не сплачував орендну плату за два попередні роки. Відповідач посилається на повну виплату заборгованості орендної плати, але їм не було враховано індекси інфляції, починаючи з 2021 року, в зв`язку з чим орендну плату сплачено не в повному обсязі, а заборгованість за 2022 рік не сплачено взагалі.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.09.2025 закінчене підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд справи по суті.
Сторони у судове засідання не з`явились. 
Представник позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з викладених у позові підстав та на підставі наявних у справі матеріалів.
Представник відповідача ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» - адвокат Юрченко В.В. через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 412777118 від 12.02.2025 позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори 12 лютого 2025 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6325456700:02:000:2525, площею 2 га.
21.01.2021року між  ОСОБА_1 як попереднім власником вказаної земельної ділянки та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК «Агроальянс ЛТД» укладено договір оренди землі №80/01/21.
Пунктом 1 договору передбачено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка має кадастровий номер 6325456700:02:000:2525 і знаходиться на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області.
Згідно з пунктами 2, 5 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2 га ріллі. Нормативно грошова оцінки Земельної ділянки на дату укладення договору з урахуванням коефіцієнту індексації становить 65083,50 грн.
Строк дії договору становить 49 років від дати його укладення, відповідно до вимог п. 8 договору.
Пунктами 9, 10 договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1952,51 грн на рік в грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється щорічно з проведенням індексації. При щорічному обчисленні розміру орендної плати враховується індекс інфляції за попередній рік згідно з даними Державної служби статистики України (спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики).
Згідно з підпункту 1 пункту 11 Договору орендна плата за кожний поточний рік оренді землі за цим договором виплачується у строк не пізніше 31 грудня цього поточного року.
Пунктом 38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором.
Згідно з пунктом 43 договору, цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки за Орендарем. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
За ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 року (№ 161-XIV) «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає підстави припинення договору оренди землі, вказано, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.15 Закону «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
За змістом ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати, тобто два та більше випадки.
Факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду і застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18 (ЄДРСРУ №87211408). Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.
Позивач у поданому ним позові стверджує, що протягом дії укладеного договору оренди землі відповідач на порушення вимог договору та вимог ст. 141 Земельного Кодексу України систематично не сплачує орендну плату за вказану земельну ділянку протягом 2022, 2023 та 2024 років, чим істотно порушує умови Договору оренди землі.
Проте відповідач спростовує факт несплати позивачу грошових коштівза оренду землі за 2023 та 2024 роки, надавши до суду копії відомості з відміткою про отримання позивачем орендної плати за 2023-2024 рік, за яким платником ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 35598316) здійснено нарахування позивачу  ОСОБА_1 за 2023 та 2024 рік та виплачено разом у сумі 58972,38 грн (з урахуванням ПДФО, ВЗ).
Несплата орендної плати за 2022 рік обумовлена позбавленням відповідача з незалежних від нього обставин можливості користування орендованим майном, оскільки територія, на якій розташована у тому числі орендована у позивача земельна ділянка, перебувала в окупації та в зоні проведення активних бойових дій, що є прямим впливом обставин непереборної сили та виключило можливість відповідача використовувати об`єкт оренди відповідно до його цільового призначення, що звільняє відповідача від сплати орендної плати на підставі ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.
Зазначені представником відповідача обставини не спростовані стороною позивача.
Крім того, суд враховує, що всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю  ОСОБА_2  на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті перейшли до спадкоємця  ОСОБА_1 (стаття 1216 Цивільного кодексу України). При цьому особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, зобов`язана протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на землю, повідомити про це орендаря в порядку, визначеному ст. 148-1 ЗК України та ч.5 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі». Повідомлення надсилається орендарю земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Оскільки ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори 12 лютого 2025 року, то після повідомлення відповідача про зазначені обставини, ним було отримана орендна плата за 2023 та 2024 рік у сумі 58972,38 грн.
Згідно з ч.1, 2 ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України « Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.
В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.
Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених у статті 762 ЦК України(постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з яким землі Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської областімз 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебували під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій.
Враховуючи, що територія Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 24.02.2022 року по 11.09.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, у відповідача ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД»була відсутня можливість використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік.
Оскільки орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів та у 2022 році не провів посівну компанію, за таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки.
Такий висновок викладено у постановах Харківського апеляційного суду від 25.07.2025 по справі №636/3643/24 (22-ц/818/2642/25) та від 09.10.2025 по справі №636/3602/24 (провадження 22-ц/818/3171/25).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач сплатив орендну плату позивачу за 2023 та за 2024 роки, систематичні порушення строків оплати орендної плати відсутні.
Таким чином суд приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Тому суд вважає за доцільне судові витрати, понесені  ОСОБА_1  при зверненні до суду, залишити за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД» про розірвання договору оренди землі залишити без задоволення.
Судові витрати ТОВ «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД», пов`язані з розглядом справи залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Чічерова Ірина Володимирівна, адреса листування: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК «АГРОАЛЬЯНС ЛТД», код ЄДРПОУ 35598316, адреса місця реєстрації: 63544, Харківська область, Чугуївський район, с. Чкаловське, вул.Свободи,1, секція Б.
Представник відповідача: Юрченко Віктор Володимирович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса листування: АДРЕСА_3 .

Суддя І.В. Карімов