Справа №573/969/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко А. О.	
Номер провадження 33/816/457/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Кислої Ю.М., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Ялової М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Білопільского районного суду Сумської області від 01.08.2025, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільского районного суду Сумської області від 01.08.2025 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік за те, що він 19.05.2025 о 09:52 год. на автомобільній дорозі Вири-Річки, на виїзді з с. Річки керував Трактором Т-150-К, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Огляд водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат огляду 0,65 %.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Ялова М.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказувала, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був зупинений безпідставно, що ставить під сумнів і подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруйного дерева».
Крім того, захисник вказує на порушення порядку проведення огляду водія на стану алкогольного сп`яніння, зокрема, жоден з поліцейських не назвали свої анкетні дані, не було поінформовано водія про порядок застосування технічного засобу, яким проводитиметься огляд, не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку драгера, не залучено двох свідків.
Також адвокат Ялова М.О. вказує на порушення порядку направлення ОСОБА_2 на огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння у зв`язку з його незгодою з результатом драгера і через те, що його було направлено не до найближчого закладу охорони здоров?я.
Зазначає адвокат й про те, що суддею не був взятий до уваги висновок КНП СМР «Обласного клінічного медичного центру соціально небезпечних захворювань» про відсутність у ОСОБА_2 стану алкогольного сп`яніння, яке було проведено протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення за ініціативою водія.
Вважає апелянт, що працівниками поліції було порушене право ОСОБА_2 на захист, так як під час складання протоколу відносно нього не було надано можливості скористатися правовою допомогою, про це право йому було повідомлено вже під час підписання протоколу.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, доводи захисника Ялової М.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 783066 від 19.05.2025;
- результатом проведеного тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Drager, тест № 459 від 09.05.2025, результат, якого становить 0,65 ‰;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, згідно якого, результат огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння становив 0,65 %;
- відео-файлами, які містяться на DVD-R дисках лазерних систем зчитування, з яких вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Після встановлення особи водія у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер, на пропозицію інспектора поліції водій погодився, результат огляду склав 0,65 ‰. Повідомив, що з результатом не згоден, бо вважає себе тверезим, однак й до найближчого закладу охорони здоров`я не поїде через те, що у нього термінова робота. Після чого був відсторонений від керування та на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписувати відмовився.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
При цьому, необхідно зауважити, що Правила дорожнього руху України відповідно ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3). 
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому вимога поліцейських до водія ОСОБА_2 про зупинку т/з і проходження огляду на стан сп`яніння у передбачений законом спосіб відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП), тому твердження апеляційної скарги захисника Ялової М.О. про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають. При цьому правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія т/з пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
У разі ж наявності яких-небудь сумнівів в законності проведеного щодо нього огляду водій ОСОБА_2 не був позбавлений можливості пред`явити вимогу поліцейському надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також ставити питання (у разі незгоди з результатами огляду) про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у присутності поліцейського в порядку ст. 266 КУпАП, але такими правами ОСОБА_2 не скористався.
Апеляційний суд зауважує, що законодавством України чітко передбачено, у разі незгоди водія з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, огляд водія може бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, при цьому саме поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а також мають право бути присутніми при такому огляді, тому апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги захисника про добровільне проходження ОСОБА_2 медичного огляду.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази роз`яснення ОСОБА_2 його права на захист, оскільки вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, з якого вбачається, що ОСОБА_2 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено про дату та місце розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільского районного суду Сумської області від 01.08.2025, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Ялової М.О. на цю постанову без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.