ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Справа № 915/1337/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Савка К.Д., розглянувши у закритому судовому засіданні справу
за позовом Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД”, вул. Аркасівська, буд. 28, м. Миколаїв, 54005 (код ЄДРПОУ 44276198)
про стягнення коштів в сумі 1 806 029, 33 грн.

Представники учасників справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулась Військова частина НОМЕР_1 з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” пеню у розмірі 1 806 029, 33 грн. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 21 672, 33 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалено розгляд справи здійснювати у закритих підготовчих та судових засіданнях. Призначено підготовче засідання на 20.11.2025.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про здійснення розгляду справи № 915/1337/25 у відкритих судових засіданнях та про участь представника позивача в засіданнях суду по цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 14348/25 від 10.10.2025).
Підготовче засідання з розгляду даної справи, яке було призначено на 20.11.2025, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. на лікарняному з 10.11.2025 по 20.11.2025 (включно).
В період з 24.11.2025 по 08.12.2025 (включно) суддя Олейняш Е. М. перебувала у вимушеній позаплановій відпустці за сімейними обставинами.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.01.2026 призначено підготовче засідання по справі на 14.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2026 закрито підготовче провадження у справі № 915/1337/25. Розгляд справи по суті призначено в закритому судовому засіданні на 25.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.02.2026, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, відкладено проголошення судового рішення на 09.03.2026 відповідно до ч. 2 ст. 219 ГПК України.

Позивач та відповідач явку повноважних представників в судове засідання 09.03.2026 не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в попередньому судовому засіданні 25.02.2026, про що зазначено в протоколі судового засідання від 25.02.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проголошення скороченого судового рішення за відсутності позивача та відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.11.2025, № 40/2026 від 12.01.2026 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

В судовому засіданні 09.03.2026 судом відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення без проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем державного контракту (договору підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 161/4D від 08.05.2025, а саме зобов`язань щодо виконання робіт у передбачені умовами Договору строки, у зв`язку з чим за порушення строків виконання робіт позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 1 806 029, 33 грн. відповідно до умов п. 13.3, п. 13.6 договору та положень ч. 2 ст. 231 ГК України.
Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 188, 193, 218, 230, 231 ГК України, ст. 509, 530, 549, 610, 611, 612, 617, 651, 849, 883 ЦК України, ст. 121-1 БК України, судовою практикою та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 14520/25 від 14.10.2025) просить суд позов задовольнити частково та зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50 %. 
В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає наступне. 
Відповідач зазначає, що визнає фактичні обставини, вказані у позовній заяві, що стосуються факту порушення строків виконання робіт за договором. Проте, вказані порушення були допущенні з об`єктивних причин. За період з 08.05.2025 по 20.06.2025 згідно офіційних даних кількість повітряних тривог на територій Харківської області склала 254, оголошення яких не залежать від волі та дій (бездіяльності) відповідача.
Відповідач добросовісно виконував взяті на себе зобов`язання та станом на 01.07.2025 відповідачем було завершено будівництво по договору.
Відповідач зазначає, що не визнає вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій, вважає необґрунтованим та безпідставним як спосіб нарахування, так і розмір пені, з огляду на наступне:
- щодо розрахунку пені на суму 1 088 107, 16 грн., відповідач зазначає, що не погоджується з кінцевою датою нарахування пені, оскільки 03.07.2025 є днем розірвання договору, а включення 03.07.2025 до дня прострочки призвело до безпідставного збільшення нарахованої позивачем суми штрафних санкцій. Відповідач вважає, що пеня має бути розрахована по 01.07.2025, дату коли було складено Акт № 5 приймання-виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за червень 2025 року. Отже, нарахування пені має бути з 21.06.2025 по 01.07.2025, що складатиме 920 706, 05 грн.
- відповідач не погоджується із нарахованою пенею в розмірі 717 922, 17 грн. за несвоєчасне виконання взятих підрядником на себе зобов`язань по умовам договору, оскільки нарахування є необґрунтованим, не передбачено договором та має ознаки подвійної відповідальності. Отже, відповідач вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені на суму 717 922, 17 грн. не підлягають задоволенню. Стягнення пені за окремі етапи будівництва суперечить як договору, так і чинному законодавству.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд розмір штрафних санкцій (пені) зменшити на 50%. В обґрунтування відповідач зазначає наступне. 
До позовної заяви не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем зобов`язання у спірних правовідносинах.
Позивач зазначає, що одним з чинників, які вплинули на виконання робіт, були повітряні тривоги на території Харківської області за період з 08.05.2025 по 20.06.2025, у зв`язку з чим виникала необхідність у зупинці техніки, її доставлення до найближчого безпечного місця, організації доставлення робітників до укриття та повернення техніки та робітників після відбою повітряної тривоги до виконання робіт.
Позивач зазначає, що на підприємстві склалася така ситуація, що заборгованість значно вища, ніж обігові кошти.
Заперечення обґрунтовані приписами ст. 551 ЦК України, ст. 231, 233 ГК України, умовами договору та судовою практикою

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

08.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” (підрядник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладено державний контракт (договір підряду) № 161/4D від 08.04.2025 на будівництво фортифікаційних споруд.
Відповідно до п. 17.1 договору строк дії договору це час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої зобов`язання відповідно до цього договору.
Відповідно до п. 17.2 договору договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.2025. У частині оплати - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
Суду не подано доказів визнання договору недійсним.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 договору в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з будівництва об`єкту: "Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області" (далі - Об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість.
Код ДК 021:2015: 45220000-5 - Інженерні та будівельні роботи.
Відповідно до п. 1.4 договору роботи виконуються в терміни, обумовлені календарним графіком виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.5 договору місцем виконання робіт є територія Харківської області визначена проектною документацією, розробленою на підставі рішення військового командування в межах відповідальності якого здійснюється будівництво.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт по договору визначена за договірною ціною (додаток № 1) і складає: 83 700 550, 45 грн., в тому числі ПДВ 13 950 091,74 грн. та є складовою частиною вартості робіт по об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта.

Відповідно до п. 3.1 договору строки виконання робіт за цим договором визначені календарним графіком виконання робіт (додаток 4) та встановлюються до “20” червня 2025 року включно.
Відповідно до п. 3.2 договору підрядник розпочинає виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після підписання договору підряду.
Відповідно до п. 3.3 договору строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення обставин непереборної сили (які засвідчуються відповідно до розділу 14 договору).
Відповідно до п. 3.4 договору після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це замовника. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника.

Відповідно до п. 4.1.1 договору замовник має право відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України, у разі порушення підрядником господарських зобов`язань за договором застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, а саме:
достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин:
а) підрядник не розпочав будівництво об`єкта протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання договору підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками Замовника разом із представниками підрядника;
б) підрядник більше ніж на 5 (п`ять) днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника;
в) підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проектно-кошторисної документації під час будівництва об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених замовником та підрядником строку. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками підрядника.
г) систематичне порушення підрядником умов даного договору.
Договір вважається розірваним через 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється замовником на адресу підрядника.

Відповідно до п. 4.2.3 договору замовник зобов`язаний прийняти від підрядника виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (із додатками та змінами до нього).
Відповідно до п. 4.2.5 договору замовник зобов`язаний за умови належного виконання робіт відповідно до ДБН, ДСТУ, кошторисних норм України, Настанови та інших документів у галузі будівництва, умов договору та за наявності відмітки уповноваженого представника технічного нагляду, підписувати підряднику акти виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою № КБ-3 протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання замовником. У разі відмови від підписання актів виконаних робіт зі сторони замовника, останній письмово інформує підрядника про причини не підписання актів.

Відповідно до п. 4.4.1 договору підрядник зобов`язаний розробити проект виконання робіт протягом 10-денного терміну з дати підписання договору та надати його на затвердження замовнику.
Відповідно до п. 4.4.2 договору підрядник зобов`язаний виконувати, з використанням власних ресурсів та у встановлені строки, всі роботи, обумовлені договором у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією, технічними вимогами, будівельними нормами і правилами та забезпечити завершення робіт і передачу об`єкта за актом у визначений договором строк (пункт 3.1 договору).
Відповідно до п. 4.4.5 договору підрядник зобов`язаний своєчасно забезпечувати об`єкт будівельними матеріалами, дотримуючись календарного графіка виконання робіт. Усі матеріали, що застосовуються при виконанні робіт, повинні бути сертифікованими і відповідати діючим нормативним вимогам.

Відповідно до п. 8.1 договору замовник за актом приймання-передачі об`єкта передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення Об`єкт (будівельний майданчик/фронт робіт).
Відповідно до п. 8.2 договору підрядник самостійно організовує всю роботу з виконання цього договору відповідно до календарного графіка виконання робіт (додаток 4) та з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-2016 "Організація будівельного виробництва", інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 8.4 договору підрядник щомісячно до 10 (десятого) числа наступного місяця зобов`язаний інформувати замовника про:
хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіка їх виконання (причини, заходи щодо усунення відхилення тощо);
забезпечення виконання робіт з використанням матеріалів згідно з кошторисною документацією;
залучення до виконання робіт робочої сили та субпідрядників;
результати здійснення контролю за якістю виконуваних робіт, матеріальних ресурсів.

Відповідно до п. 10.1 договору приймання та передача виконаних робіт здійснюються сторонами поступово у міру завершення виконання видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів тощо, шляхом підписання сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3. До складу Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в включається підсумкова відомість ресурсів.

Відповідно до п. 13.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 13.2 договору підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
Відповідно до п. 13.3 договору за порушення терміну початку виконання робіт по договору (пункт 3.1. договору), підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одну десятих відсотка) договірної ціни за кожний день не розпочатої роботи. У разі якщо підрядник не розпочав роботу протягом 10 (десяти) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
Відповідно до п. 13.4 договору за порушення підрядником строків завершення окремих видів робіт, визначених календарним графіком виконання робіт (додаток 4), на термін більший ніж 10 (десять) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
Відповідно до п. 13.6 договору за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 13.8 договору штрафні санкції підлягають стягненню в повному обсязі незалежно від відшкодування збитків. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань.
Відповідно до п. 13.13 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов.
Відповідно до п. 13.4 договору підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за договором, якщо таке порушення сталося не з його вини.

Відповідно до п. 14.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна зі сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе за договором обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком дії обставин непереборної сили.
Обставинами непереборної сили визначаються техногенні аварії, стихійні лиха і природні явища, загальні страйки, війни і військові дії, повінь, терористичні акти тощо, які визнані компетентними органами офіційно; а також - обмеженість та неналежне бюджетне фінансування, рішення Уряду, введення законодавчих обмежень або прийняття законодавчих актів, що безпосередньо вплинули на належне виконання цього договору, якщо їх неможливо було усунути діями сторін.
Відповідно до п. 14.2 договору сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана:
не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону;
протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх настання надати іншій Стороні належні підтвердні документи, видані компетентними (уповноваженими) органами.
Повідомлення про настання форс-мажорних обставин має містити дані про час настання і характер обставин непереборної сили.
Підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) засвідчується відповідним документом компетентного (уповноваженого) органу згідно з чинним законодавством із зазначенням у ньому строку дії цих обставин та обґрунтованого строку усунення їх наслідків.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП України) або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - регіональна ТПП) та інформація про внесення сертифікату до Реєстру сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), надана ТПП України. Сертифікат надається в межах строку повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 14.3 договору сторона, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як на причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке невиконання або неналежне виконання зобов`язань тільки у разі, якщо ті обставини, на які посилається сторона, виникли після укладення цього договору, їх виникнення викликано подіями, що не залежать від волі цієї сторони, цією стороною було вжито всіх необхідних заходів для того, щоб уникнути або усунути негативні наслідки таких обставин.
Відповідно до п. 14.4 договору у разі виникнення обставин непереборної сили строк виконання сторонами зобов`язань за договором переноситься відповідно до часу, впродовж якого діяли ці обставини або їх наслідки.
Відповідно до п. 14.5 договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів безперервно, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.
У такому разі сторона повинна письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення) проінформувати іншу сторону про свою відмову від договору. Разом з письмовим повідомленням така сторона зобов`язана надати іншій стороні документ, яким засвідчене настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та строк їх дії понад
90 (дев`яносто) календарних днів. У цьому випадку договір вважається розірваним з дня отримання стороною повідомлення про відмову іншої сторони від договору або з 5 (п`ятого) календарного дня з дати направлення стороною повідомлення про відмову від Договору залежно від того, яка подія станеться раніше.
Відповідно до п. 14.6 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення другої сторони стороною, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за договором через настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють її від відповідальності, позбавляє її права посилатися на ці обставини та вимагати зміни (перенесення) строку виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 14.7 договору у разі внесення змін до чинного законодавства або прийняття центральними органами державної влади відповідних рішень, які унеможливлюють фінансування цього договору, сторони опрацюють питання внесення змін щодо строків виконання робіт або розірвання договору за згодою сторін.
Відповідно до п. 14.8 договору сторони усвідомлюють, що даний договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися сторонами дії на виконання умов договору, знищення безпосередньо об`єктів сторін тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом.

Відповідно до п. 18.4 договору договір може бути достроково розірваний замовником у випадках: 
- порушення строків виконання робіт;
- у випадку неякісного виконання робіт;
- коли у зв`язку зі специфікою діяльності замовника, відпадає потреба в даних роботах;
- у випадку кількаразових порушень виконавцем своїх зобов`язань;
- у випадку коли виконавець передав свої права та/або обов`язки за даним договором третій стороні без письмової згоди замовника.
При цьому про розірвання договору замовник письмово повідомляє виконавця. В такому випадку договір вважається розірваним на третій календарний день з дати відправлення письмового повідомлення виконавцю.

Відповідно до п. 19.3 договору усі повідомлення між сторонами здійснюються в письмовій формі, направляються адресатові рекомендованим або цінним листом або вручаються під розписку. 

Відповідно до п. 20 договору невід`ємною частиною цього договору є:
Додаток № 1 - Договірна ціна, на 10 арк.
Додаток № 2 - Підсумкова відомість ресурсів, на 3 арк.
Додаток № 3 - Зобов`язання, на 1 арк.
Додаток № 4 - Календарний графік виконання робіт, на 1 арк.
Додаток № 5 - План фінансування, на 1 арк.

Додатком № 1 до договору “Договірна ціна” сторони погодили, що договірна ціна є твердою та становить 83 700 550, 45 грн. з ПДВ. 

Додатком № 4 до договору “Календарний графік виконання робіт” сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, а саме:
- влаштування першого рубежу загороджень (МПП+Єгоза) з 15.05.2025 по 31.05.2025;
- влаштування другого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 01.05.2025 по 31.05.2025;
- влаштування третього рубежу загороджень (Піраміди+Трос+Єгоза) з 08.05.2025 по 26.06.2025;
- влаштування четвертого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 15.05.2025 по 07.06.2025;
- влаштування п`ятого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 21.05.2025 по 14.06.2025;
- влаштування шостого рубежу загороджень (МППх2) з 27.05.2025 по 20.06.2025.

01.05.2025 замовником передано, а підрядником прийнято будівельний майданчик для виконання робіт з реконструкції об`єкта “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області” за адресою Харківська область, про що між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі будівельного майданчика до договору № 166/4D від 14.05.2025.
Позивачем в позовній заяві зазначено, що при підписанні даного акту сторонами допущено описку в номері та даті договору. Однак, факт приналежності даного акту саме до договору № 161/4D від 08.05.2025 підтверджується записом в даному акті про назву об`єкту.

На виконання умов договору відповідачем виконано роботи на загальну суму 49 402 364, 38 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), а саме: 
- довідкою від 06.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 25 311 839, 50 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за червень 2025 від 06.06.2025 на суму 25 311 839, 50 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 19.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень-2 2025 на загальну суму 11 229 835, 85 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 за червень-2 2025 від 19.06.2025 на суму 11 229 835, 85 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 19.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень-3 2025 на загальну суму 5 631 843, 24 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 за червень-3 2025 від 19.06.2025 на суму 5 631 843, 24 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 27.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 3 779 710, 02 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 за червень 2025 від 27.06.2025 на суму 3 779 710, 02 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 02.07.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 5 253 828, 59 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 5 за червень 2025 від 02.07.2025 на суму 5 253 828, 59 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 22.08.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2025 на загальну суму (- 1 804 692, 82 грн.) (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 6 за серпень 2025 від 22.08.2025 на суму (- 1 804 692, 82 грн.) (форми КБ-2в).
Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) підписано та скріплено представникам сторін без зауважень. 

23.05.2025 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору”, яким позивач, враховуючи порушення підрядником строків виконання робіт, що підтверджується наявними у Військовій частині НОМЕР_1 Актами приймання виконаних будівельних робіт, керуючись умовами п. 4.1.1 договору, повідомив відповідача про розірвання Державного контракту (Договору підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 161/4D від 08.05.2025. 
Повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору” отримано відповідачем наручно 28.06.2025, що підтверджується підписом представника ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” Конюченко В.М. та печаткою ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” в правому верхньому куті листа.
Отже, в силу умов п. 4.1.1 договору договір вважається розірваним 03.07.2025.

Позивачем на виконання умов договору проведено оплату виконаних робіт на загальну суму 45 953 228, 61 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: 
- платіжна інструкція № 106 від 12.05.2025 на суму 25 110 165, 13 грн.;
- платіжна інструкція № 371 від 09.06.2025 на суму 201 674, 37 грн.;
- платіжна інструкція № 512 від 23.06.2025 на суму 11 229 835, 85 грн.;
- платіжна інструкція № 601 від 26.06.2025 на суму 5 631 843, 24 грн.;
- платіжна інструкція № 685 від 01.07.2025 на суму 3 779 710, 02 грн.

Відповідно до відомості щодо обсягів робіт, що невиконані станом на 20.06.2025 по будівництву об`єкту “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області” відповідачем не виконано роботи на загальну суму 47 158 875, 11 грн.
Відомість складена в поточних цінах станом на дату підписання Державного контракту (договору підряду) № 161/4D від 08.05.2025.
Відповідно до інформації інженера технічного нагляду ФОП Городинський О.В. вих. № 2 від 20.06.2025, наданої Військові частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, згідно договору підряду № 161/4D від 08.05.2025 по об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області”, підрядник ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” не виконав умови договору, а саме: виконання будівельно-монтажних робіт в повному в зазначений термін до 20 червня 2025.

04.07.2025 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 34/257 від 04.07.2025, в якій позивач просив в місячний строк з дня одержання даної претензії задовольнити її, здійснивши перерахування штрафних санкцій (пені) в розмірі 1 806 029, 33 грн.
Факт направлення претензії № 34/257 від 04.07.2025 підтверджується описом вкладення та поштовою накладною. Факт отримання відповідачем 07.07.2025 претензії підверджується інформацією за результатами трекінгу на сайті Укрпошта.
16.07.2025 відповідачем на адресу позивача направлено відповідь на претензію вих. № 125 від 16.07.2025, в якій відповідач зазначив, що погоджується з фактом порушення строків виконання зобов`язань за договором.
Але стосовно порушень п. 13.6 договору відповідач не погоджується з періодом нарахування пені 21.06.2025-03.07.2025. Останній день нарахування пені зазначається 03.07.2025, але датою підписання останнього акту виконаних робіт на майданчику є 27.06.2025, після чого акт надісланий на адресу військової частини.
Відповідач просив зарахувати дату закінчення нарахування пені датою підписання останнього акту виконаних робіт 27.06.2025 замість дати розірвання договору 03.07.2025 й відповідно перерахувати пеню згідно п. 13.6 договору.
Здійснивши перерахунок, відповідач погодився з розміром пені в сумі 1 303 826, 02 грн., а саме:
- 585 903, 85 грн. за період 21.06.2025 по 27.06.2025;
- 717 922, 17 грн. відповідно до ст. 231 ГК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір неустойки. На підтвердження обставин зазначив, що зупинка техніки, її доставлення до найближчого безпечного місця, організація доставлення робітників до укриття (яке не завжди знаходиться у доступності), і, так само, повернення техніки та робітників після відбою повітряної тривоги до виконання робіт підтверджуються роздруківкою з веб-сайту https://air alarms.in.ua/region/kharkiv?from=2025-05-08&to=2025-06-20#statistic, де зазначена інформація про кількість та тривалість повітряних тривог.
Крім того, згідно довідки вих. № 25/09 від 25.09.2025 ТОВ «БЕРЕГ ТРАНС БУД» проаналізувавши свою господарську діяльність за період з 01.03.2025 і по 31.08.2025 повідомило наступне. 
На розрахунковий рахунок в банк за весь вказаний період надійшло коштів від контрагентів - 25 094 583, 40 гривень, що підтверджується випискою з банку. 
Заборгованість підприємства за одержані будівельні матеріали, виконані роботи та послуги станом на 31.08.2025 року становить: 
Балансовий рахунок № 361-36 177 363, 53 гривень 
Балансовий рахунок № 631-37 005 247,59 гривень 
Одержана фінансова допомога: 
Балансовий рахунок № 6851-2000000,00 гривень. 
На підтвердження зазначених у довідці обставин відповідачем подано оборотно-сальдові відомості по рахунку № 361 за березень 2024 - серпень 2025, по рахунку 6851 за березень 2024 - серпень 2025, по рахунку 631 за березень 2024 - серпень 2025, а також банківську виписку по особовому рахунку за період 01.03.2025-31.08.2025.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду із позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних правовідносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі по тексту судового рішення в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18 наголошував на тому, що:
“…Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.
Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них”.
Подібні висновки викладено у постанові КГС ВС від 25.04.2023 у справі № 911/950/16 (911/3488/20), у постанові ОП КЦС ВС від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, у постанові КЦС ВС від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

4.2. Правове регулювання договору підряду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.
Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника.
Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до п. 17 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (в редакції від 24.03.2021) строки виконання робіт (будівництва об`єкта) встановлюються договором підряду і визначаються датою їх початку та закінчення. Невід`ємною частиною договору підряду є календарний графік виконання робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених договором підряду. 
Відповідно до п. 18 Загальних умов № 668 установлення сторонами у договорі підряду строків виконання робіт (будівництва об`єкта) може пов`язуватися з виконанням замовником певних зобов`язань (надання підряднику будівельного майданчика (фронту робіт), передача проектної документації, відкриття фінансування, сплата авансу тощо). 
Датою закінчення робіт (будівництва об`єкта) вважається дата їх прийняття замовником. Виконання робіт (будівництво об`єкта) може бути закінчено достроково тільки за згодою замовника. 
Відповідно до п. 19 Загальних умов № 668 строки виконання робіт (будівництва об`єкта) можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір підряду в разі:
виникнення обставин непереборної сили;
невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов`язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації, ресурсів тощо);
внесення змін до проектної документації;
дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами;
виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт (будівництва об`єкта).
Відповідно до п. 88, 89, 90, 96 Загальних умов № 668 приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому цими Загальними умовами, іншими нормативними актами та договором підряду. 
Після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.
Передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.
Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами. 
Відповідно до п. 98 Загальних умов № 668 оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. 
Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об`єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання. 
Відповідно до п. 99 Загальних умов № 668 розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.
Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду. 

4.3. Правове регулювання розірвання договору. 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. 
Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

4.4. Правове регулювання нарахування та стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України (тут і далі в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 121-1 Бюджетного кодексу України у разі якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту (договору) постачальником товарів, виконавцем робіт та надавачем послуг та/або виконавцем державного контракту (договору) з оборонних закупівель для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 наголосила наступне.
Стаття 231 ГК України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: «Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.
У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією».
З аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.
Так, частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.
Частиною четвертою статті 231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Положення частини шостої статті 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.
Разом з тим за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Також за статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», частиною другою статті 36 Закону України «Про телекомунікації».
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків (постанова ВС від 19.01.2024 № 911/2269/22).

Сторони не передбачили в умовах договору можливість сплати пені та не визначали її розмір. Разом з тим, частиною 6 статті 231 ГК України, на яку посилався скаржник, визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ розміру санкцій за порушення грошових зобов`язань, як одиницю вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку. (постанова КГС ВС від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18).

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення пені з відповідача у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не передбаченому законом.
Навіть якщо сторони передбачили неустойку (пеню) за порушення строків виконання одного із договірних зобов`язань, то це не виключає застосування санкцій, передбачених ч. 2 ст. 231 ГК, у разі порушення контрагентом строків виконання інших зобов`язань. Втім, це мають бути саме основні зобов`язання, тобто такі, що становлять предмет господарського договору (контракту). Санкції, передбачені ч. 2 ст. 231 ГК, не можуть бути застосовані до проміжних, не основних зобов`язань сторони. У цій справі зобов`язання з постачання обладнання було проміжним, таке обладнання не могло бути використане замовником до завершення виконавцем робіт, які становили предмет контракту. Тоді як самі роботи (предмет контракту) були виконані вчасно, як встановили суди (постанова ВС від 15.05.2024 у справі № 910/8552/23).

ГК України, також як і ЦК України, передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.
Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. При цьому для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони відповідно зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.
Так, законодавець в ГК України, встановлюючи правила визначення розміру штрафних санкцій (зокрема і неустойки, стаття 231 цього Кодексу) та встановлюючи також як і ЦК України відмінності між порядками обчислення штрафу та пені (частина друга цієї статті Кодексу), уточнює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором (частина четверта статті 231 ГК України) (постанова ОП ВС від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22).

Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.02.2025 у справі № 910/3385/24, що помилковими є висновки судів попередніх інстанцій щодо відхилення посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18 (з огляду на формулювання їх щодо зобов`язань за договором будівельного підряду, а не щодо договору підряду), оскільки як для договору підряду, так і для окремих видів договорів підряду (зокрема, будівельного), спільним є основний предмет договору, а саме результат виконаних підрядником робіт, що свідчить про подібність правовідносин у вказаних справах зі справою, що розглядається. Відтак релевантними є висновки Верховного Суду, викладені у вказаних вище постановах, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення відповідачем виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

За змістом частини четвертої статті 231 цього Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем обов`язку зі здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання (постанова КГС ВС від 18.02.2025 у справі № 910/3385/24).

4.5. Правове регулювання зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер (постанова Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 918/116/19).

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
За ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.
Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.
Укладаючи контракт сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі, ціну, строк виконання, штрафні санкції. Тобто відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за контрактом, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені контрактом строки надання послуг.
Оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суди мають врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. У правовідносинах, де сторона використовує результати отриманого за договором не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на неї повноважень, може бути враховано й вплив прострочення виконання на відносини, що пов`язані з відповідним договором (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).

Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.
Прагнучи до мирного співіснування з усіма державами, Україна підтримує свою обороноздатність на рівні оборонної достатності для захисту від агресії.
Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України “Про оборону України”.
Статтею 3 Закону України “Про оборону України” встановлено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.
Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 та ч. 1 ст. 10 Закону України “Про оборону України”, Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.
Невиконання чи порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 “Про часткову мобілізацію”. Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду; забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави. Водночас, неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в контракті умовами щодо ремонту військової техніки, має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оборони України (постанова ВС від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.
08.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” (підрядник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладено державний контракт (договір підряду) № 161/4D від 08.04.2025, відповідно до умов якого в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з будівництва об`єкту: "Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області" (далі - Об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість (п. 1.1 договору). 
Вартість робіт складає 83 700 550, 45 грн. (п. 2.1 договору).
На виконання умов договору відповідачем виконано роботи на загальну суму 49 402 364, 38 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в). Позивачем на виконання умов договору проведено оплату виконаних робіт на загальну суму 45 953 228, 61 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.
Як встановлено судом вище, у додатку № 4 до договору “Календарний графік виконання робіт” та в п. 3.1 договору сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, відповідно до якого кінцевий строк завершення робіт 20.06.2025. Крім того, в графіку сторони передбачили строки виконання окремих етапів робіт.
Відповідно до інформації з відомості щодо обсягів робіт, що невиконані станом на 20.06.2025, та інформації, наданої ФОП Городоцький О.В. листом вих. № 2 від 20.06.2025, підрядник ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” не виконав умови договору, а саме: виконання будівельно-монтажних робіт в повному в зазначений термін до 20 червня 2025. Роботи не виконано на загальну суму 47 158 875, 11 грн.
Порушення строків виконання робіт відповідачем не заперечується. 
В зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору”, яке отримано відповідачем наручно 28.06.2025. 
Отже, в силу умов п. 13.4 та п. 18.4 договору, а також ч. 3 ст. 653 ЦК України договір є розірваним 03.07.2025 (28.06.2025 + три календарних дні), а зобов`язання сторін - припиненими.
Відповідач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 806 029, 33 грн., а саме: 
- 717 922, 17 грн. - пені в розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 121-1 БК України;
- 1 088 107, 16 грн. - пені в розмірі 0,1 % договірної ціни за кожний день прострочення завершення будівництва згідно п. 13.6 договору.
Судом встановлено, що в розділі 13 договору сторони передбачили відповідальність сторін за порушення господарського зобов`язання, а саме:
п. 13.4 договору за порушення підрядником строків завершення окремих видів робіт передбачена відповідальність у вигляді оперативно-господарської санкції (право на одностороннє розірвання договору);
п. 13.6 договору за порушення строків завершення будівництва передбачена відповідальність у вигляді штрафної санкції (пені), що відповідає ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 121-1 БК України.
Щодо стягнення пені в сумі 717 922, 17 грн., то суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що позивачем нараховану відповідачу пеню в розмірі 717 922, 17 грн. на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України та ст. 121-1 БК України. Нарахування позивачем здійснено по кожному окремому виду (етапу) робіт, який не виконано у передбачений договором строк.
Суд зазначає, що ст. 231 ГК України встановлює правила визначення розміру штрафних санкцій, а не порядок та умови її стягнення.
Водночас умовами укладеного між сторонами договору № 161/4D від 08.04.2025 не передбачено відповідальності підрядника саме у вигляді штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) за порушення строків виконання окремих етапів робіт. Як вказано вище, за порушення строків виконання окремих етапів робіт сторони передбачили відповідальність у вигляді застосування оперативно-господарської санкції. Враховуючи викладене, в суду відсутні правові підстави для стягнення пені в сумі 717 922, 17 грн. за прострочення виконання підрядником окремих видів (етапів) робіт. В цій частині позову судом відмовлено.
Щодо стягнення пені в розмірі 1 088 107, 16 грн., то суд зазначає наступне.
Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 1 088 107, 16 грн. за період з 21.06.2025 по 03.07.2025 (включно). Нарахування здійснено відповідно до умов п. 13.6 договору та виходячи з розміру пені 0,1 % договірної ціни в розмірі 8 370 550, 45 грн. за кожен день прострочення завершення будівництва.
Умова п. 13.6 договору відповідає приписам ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 121-1 БК України.
Як встановлено судом вище, у додатку № 4 до договору “Календарний графік виконання робіт” та в п. 3.1 договору сторонами узгоджено кінцеву дату завершення робіт 20.06.2025. Договір підряду є розірваним 03.07.2025, що не заперечується сторонами. Тобто, 03.07.2025 договір є розірваним, а зобов`язання сторін припинились на майбутнє, в тому числі зобов`язання підрядника продовжувати виконання робіт.
Враховуючи, що 03.07.2025 зобов`язання сторін за договором припинились, то, як наслідок, відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за 03.07.2025, оскільки відсутні підстави для твердження про порушення відповідачем зобов`язання, яке вже було припинено 03.07.2025.
Враховуючи викладене, правомірним є нарахування пені, починаючи з 21.06.2025 (наступний день після граничної дати для завершення будівництва) по 02.07.2025 (включно) (дата, коли зобов`язання сторін існували та тривали). При цьому, суд звертає увагу, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору.
Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що пеня за період з 21.06.2025 по 02.07.2025 (включно) становить 1 004 406, 61 грн. Отже, позов в частині стягнення пені в сумі 1 004 406, 61 грн. підлягає задоволенню. В решті пені судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 50%, судом встановлено наступне.
Як зазначено судом вище, відповідач, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, зазначив про наявність значної кількості повітряних тривог у Харківській області в травні - червні 2025, а також зазначив, що заборгованість підприємства (відповідача) в період з 01.03.2025 по 31.08.2025 була значно вищою, ніж наявні обігові кошти.
Позивач заперечив щодо зменшення пені, зазначивши, що для позивача використання результатів отриманого за договором не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього завдань військового будівництва, а порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороздатності держави. Відповідач, укладаючи договір з позивачем, мав усвідомлювати існування наявної ситуації і відразу планувати свої виробничі можливості з урахуванням можливих змін та ускладнень. Відповідач не довів достатніми доказами у даній справі тяжкого фінансового становища.
Розглянувши клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 50% та наведені доводи на його обґрунтування, врахувавши заперечення позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені з огляду на наступне.
Судом взято до уваги, що договір підряду № 161/4D від 08.05.2025 був укладений сторонами вже після введення на території України воєнного стану та початку артилерійських, авіаційних та ракетних обстрілів території України, в тому числі міста Харкова та Харківської області. Таким чином, укладаючи вищевказаний договір, відповідач міг та повинен був усвідомлювати як наявність ризиків, так і обставини, які перешкоджають виконанню робіт. Зокрема, наявність інформації в мережі Інетернет про кількість та тривалість повітряних тривог свідчить, що відповідач мав можливість спрогнозувати час, який впливає на виконання робіт, запропонувати внести зміни до договору тощо. Відповідач, надавши суду інформацію за 6 місяців щодо наявної заборгованості та обігові кошти, в той же час не надав доказів, які б підтверджували майновий стан відповідача на час розгляду справи. Крім того, під час розгляду даної справи судом враховано, що відповідачем фактично виконано половину зобов`язання з виконання робіт по договору. Державний контракт укладено у сфері оборони, враховуючи місце виконання робіт та особливу важливість дотримання строків виконання робіт, суд дійшов висновку, що неналежне виконання зобов`язання за договором негативно впливає на обороноздатність держави під час дії воєнного стану. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем відповідно до ст. 74 ГПК України не подано суду жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які мають істотне значення, та з існуванням яких закон пов`язує можливість оцінки судом та прийняття рішення про зменшення розміру неустойки. Отже, в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (пені) судом відмовлено.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 12 052, 88 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД”, вул. Аркасівська, буд. 28, м. Миколаїв, 54005 (код ЄДРПОУ 44276198) на користь позивача Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ):
- 1 004 406, 61 грн. (один мільйон чотири тисячі чотириста шість грн. 61 коп.) - пені;
- 12 052, 88 грн. (дванадцять тисяч п`ятдесят дві грн. 88 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 10.03.2026

Суддя Е.М. Олейняш