ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25047/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року (суддя Боженко Наталія Василівна) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 047050032432 від 25.07.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди навчання за атестатом від 20.06.1983 № 01781 з 01.09.1981 по 20.06.1982, роботи за записами трудової книжки від 05.03.1982 НОМЕР_1 з 26.11.1995 по 26.10.1998, провадження підприємницької діяльності за довідкою від 17.02.2025 № 11468/6/04-36-24-15-12; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 11 травня 2025 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.07.2025 № 047050032432 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи: з 01.09.1981 по 20.06.1982, з 26.11.1995 по 26.10.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.07.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 з 11.05.2025. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1981 по 20.06.1982, оскільки відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та замісника директора училища; період навчання з 01.09.1987 по 22.06.1989, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи; період роботи з 26.11.1995 по 26.10.1998, оскільки наказ про прийняття на роботу дописано іншим чорнилом; провадження підприємницької діяльності за довідкою від 17.02.2025 № 11468/6/04-36-24-15-12, оскільки надана копія довідки.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 25.07.2025 прийнято рішення № 047050032432 про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу.
До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: період навчання з 01.09.1981 по 20.06.1982, оскільки відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та замісника директора училища та за довідкою від 15.05.2025 № 190, оскільки відсутні накази про початок та закінчення навчання та підстава довідки - атестат; період навчання з 01.09.1987 по 22.06.1989, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи; період роботи з 26.11.1995 по 26.10.1998, оскільки наказ та дата наказу про прийняття на роботу дописано іншим чорнилом; провадження підприємницької діяльності за довідкою від 17.02.2025 №11468/6/04-36-24-15-12, оскільки надана копія довідки.
В рішенні зазначено, що для зарахування періодів навчання необхідно надати довідки з навчальних закладів з інформацією про періоди навчання, присвоєння кваліфікації та форму навчання. Для зарахування періоду з 26.11.1995 по 26.10.1998 необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством, на якому працювала заявниця на підставі первинних документів (а.с. 18-19).
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу та відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання 01.09.1981 по 20.06.1982, періоду роботи з 26.11.1995 по 26.10.1998, періоду провадження підприємницької діяльності за довідкою від 17.02.2025 № 11468/6/04-36-24-15-12, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Досягнення позивачем віку для призначення пенсії не є спірним в даній справі.
Щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 26.11.1995 по 26.10.1998, через те, що наказ та дата наказу про прийняття на роботу дописано іншим чорнилом, колегія суддів зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документам, на підставі якого органи ПФУ перевіряють наявність трудового стажу особи, є трудова книжка.
Копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач працювала, зокрема: з 26.11.1995 заступником директора магазину «Надежда» (наказ № 2к від 01.12.1995); з 26.10.1998 звільнена за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України (наказ № 39к від 26.10.1998).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під названими записами трудової книжки наявний підпис директора та відбиток печатки (а.с. 23).
У вищезазначений період роботи ОСОБА_1 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо правил її заповнення і на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах: від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вищенаведена Інструкція № 58 не містить таку вимогу до заповнення трудової книжки, як вчинення записів однією й тою ручкою або чорнилом з однаковим кольором. 
Щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1981 по 20.06.1982, оскільки відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та замісника директора училища та за довідкою від 15.05.2025 № 190, оскільки відсутні накази про початок та закінчення навчання та підстава довідки - атестат, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії атестату від 20.06.1983 № 01781, виданого Дніпродзержинським професійно-технічним училищем обласного управління торгівлі, позивач навчалася за професією «продавець продовольчих товарів» з 01.09.1981 по 20.06.1982 (а.с. 20).
Атестат підписано директором училища та скріплено печаткою навчального закладу.
При цьому графа «голова екзаменаційної комісії» та графа «замісник директора училища по навчально-виробничій роботі» не містять підпису.
Натомість разом з атестатом надано виписку підсумкових оцінок, яка засвідчена підписом директора училища та скріплено печаткою навчального закладу (а.с. 20).
Також позивачем надано довідку від 15.05.2025 № 190, згідно якою ОСОБА_2 навчалась у Дніпродзержинському професійному торгово-кулінарному училищі обласного управління торгівлі з 01.09.1981 по 20.06.1982. Підстава видачі довідки – атестат № 01781 (а.с. 21).
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що подані документи у своїй сукупності підтверджують факт навчання позивача у Дніпродзержинському професійно-технічному училищі обласного управління торгівлі у період з 01.09.1981 по 20.06.1982, а тому посилання пенсійного органу в якості підстав для не зарахування цього періоду до трудового стажу позивача відсутність в атестаті підписів Голови екзаменаційної комісії та заступника директора є формальним та неправомірним. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів зазначене, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/25047/25 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з 19 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 19 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров