Єдиний унікальний номер №333/1423/26
Провадження №2/333/2424/26
ЗАОЧНЕ рішення
іменем України
26 березня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретарки судового засідання Пузанової А.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини батьком, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини батьком.
В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають спільну дитину, малолітнього сина ОСОБА_1 , 2011 року народження. Після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 , було визначено місце проживання дитини разом з батьком, що підтверджено рішенням суду про розірвання шлюбу від 21.10.2022. Таким чином, з моменту розлучення їхній син фактично проживає разом з ним, він особисто здійснюю його догляд, виховання та матеріальне забезпечення. Мати дитини, ОСОБА_2 з 2022 року фактично проживає за межами України, в Сполучених Штатів Америки на підставі імміграційної візи. Від часу виїзду за кордон мати не бере особистої участі у вихованні та утриманні дитини: дитина залишилась проживати з ним і весь тягар повсякденного догляду, виховання, матеріального забезпечення та розвитку дитини несу виключно він, як батько. Матір дитини не мешкає разом з сином, не здійснює щоденного нагляду, не займається його вихованням, не контролює навчання та не забезпечує дитину матеріально. Всі витрати на харчування, одяг, лікування, освіту та інші потреби дитини покриваються за рахунок його коштів та його зусиллями. Далі вказав, що він є працездатним чоловіком, що перебуває на військовому обліку і підлягає призову на військову службу під час загальної мобілізації. Наразі він не призваний і не проходить військову службу, проте у будь-який момент може бути мобілізований відповідно до указу про мобілізацію. Єдиною особою, яка доглядає за малолітнім сином, є він, батько, іншого законного представника, що фактично піклується про дитину в Україні, немає. У разі призову його на військову службу дитина залишиться без належного батьківського піклування, оскільки його мати знаходиться за кордоном і не може забезпечити йому повсякденний догляд. Для реалізації його права на відстрочку від мобілізації як батька, що самостійно виховує дитину, компетентні органи (ТЦК та СП) вимагають офіційного підтвердження цього факту. На даний час відсутній жоден окремий документ, який би однозначно посвідчував факт моєї одноосібної опіки над дитиною, адже рішення суду про визначення місця проживання встановлює лише з ким проживає дитина, але не засвідчує, що виховання і утримання здійснюється виключно цим із батьків. Мати дитини юридично не позбавлена батьківських прав і формально зберігає статус матері, що означає наявність у неї батьківських обов`язків за законом. Отже, для офіційного підтвердження його ситуації як “батька одинака” необхідне рішення суду, яким буде встановлено факт, що дитина перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Просить встановити факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , 2011 року народження, його батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх заодвольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, про що свідчить її підпис на поштових повідомленнях про вручення відправлення. Відзив на позов не подала.
Представник третьої особи, ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, надала суду акт обстеження умов проживання батька та сина за адресою: АДРЕСА_1 .
З`ясувавши позицію позивача, враховуючи пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 31.05.2011 Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 932/8768/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та визначено місце проживання дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідач з 2022 року фактично проживає за межами України, тому слід визнати обставини того, що відповідач не має об`єктивної можливості приймати участь у вихованні та утриманні її дитини, місцем проживання якої за рішенням суду визнано місце проживання позивача. Крім іншого, доказом того, що відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні своєї дитини, є письмові докази надані до суду третьою особою , які були досліджені судом, а саме акт обстеження умов проживання родини від 20.03.2026, та перевіркою було встановлено, що позивач самостійно утримує та виховує дитину без участі відповідачки. До того ж, відповідач не надала жодного доказу до суду, що вона у цей час приймає участь у вихованні та утриманні своєї дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого (доказу) можливо було зробити висновок, що позивач не самостійно виховує дитину. 
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. 
Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Таким чином з 2022 року, відповідач вихованням та утриманням спільної з позивачем дитини не займається і позивач самостійно виховує та утримує сина, з яким вони разом проживають у м. Запоріжжя. 
В умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через існування (настання) обставин, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Наприклад, особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо.
Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. 
Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24. Отже, Верховний Суд по справі №127/3622/24 констатував, що за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. 
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки факт самостійного виховання та утримання ним дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та є доведеним. 
Керуючись ст.ст.4,10, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини батьком задовольнити. 
Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:         Ю.Р. Піх