Справа № 420/17283/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Одеса

Одеський кружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
1.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції грошові кошти за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 1775,94 (одна тисяча сімсот сімдесят п`ять) гривень 94 копійки,
2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що згідно наказу Департаменту від 30.01.2025 №187 о/с старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 було надано частину основної відпустки за 2025 рік тривалістю 14 діб з 01 до 14 лютого 2025 року. Згідно розрахункового листа за лютий 2025 року ОСОБА_1 перераховано на картку грошове забезпечення в сумі 32816,38 грн. 
В подальшому, наказом Департаменту від 27.02.2025 №361 о/с відповідача за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 04.03.2025 з виплатою грошової компенсації за 1 добу додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік та з відрахуванням грошового забезпечення за 9 діб надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року. 
У зв`язку із звільненням відповідача за власним бажанням, відповідач надмірно отримав частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року у кількості 9 діб. Із розрахунку грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року вбачається, що розмір відшкодування грошових коштів за надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року складає 1775,94 грн, які відповідач у добровільному порядку не повернув, а тому ці кошти мають бути стягнуті з нього в судовому порядку.
Ухвалою суду від 25.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали суду від 25.06.2025 суд направив відповідачу за його місцем реєстрації, однак кореспонденція суду була повернута підприємством поштового зв`язку до Одеського окружного адміністративного суду по причині «за закінченням терміну зберігання», про що складена довідка ф.20 від 30 серпня 2025 року.
Відповідно до приписів КАС України, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд даної справи.
Однак відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №2 полку, що підтверджується копією витягу з наказу Департаменту патрульної поліції від 06.07.2020 №470 о/с «Про особовий склад».
Згідно копії витягу з наказу Департаменту патрульної поліції від 30.01.2025 №187 о/с, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 надано основну та додаткову за стаж служби в поліції щорічні оплачувані відпустки, а саме: частину відпустки за 2025 рік тривалістю 14 діб (невикористана частина – 16 діб), 01 до 14 лютого 2025 року.
Відповідно до розрахункового листа за лютий 2025 року ОСОБА_1 нараховано та перераховано на картковий рахунок – 32816,38 грн (грошове забезпечення – 23316,40 та додаткова винагорода – 9499,98).
В подальшому згідно витягу з наказу Департаменту патрульної поліції від 27.02.2025 №361 о/с «Про особовий склад, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено зі служби старшого лейтенанта ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) з 04 березня 2025 року з виплатою грошової компенсації за 1 добу невикористаної щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік та з відрахуванням грошового забезпечення за 9 діб надмірно нарахованої частини щорічної відпустки з час невідпрацьованої частини 2025 року.
Згідно розрахунку надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість по грошовому забезпеченню перед ДПП у розмірі 1775,94 грн, що також підтверджується розрахунковим листом за березень 2025 року.
У зв`язку із наявною заборгованістю, на адресу відповідача позивачем було направлено лист про добровільне повернення надмірно нарахованої суми грошового забезпечення від 27.05.2025 №12247/41/13/011/25.
Однак у добровільному порядку відповідач не повернув надмірно отримане грошове забезпечення, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 05.11.1996р. № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
У відповідності до статті 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
У разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року (ч.1 ст.22 вказаного Закону).
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом України «Про Національну поліцію».
Як слідує з положень ч. 1 ст. 92, ч. 1, 2, 4, 7, 9 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, зокрема, за власним бажанням, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.
При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
За положеннями п. 15 розділу І, п. 8 розділу ІІІ «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.
При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.
При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
Питання повернення зайво виплаченого грошового забезпечення поліцейського не врегульовано положеннями спеціального законодавства, а тому застосуванню в цьому випадку підлягають норми Кодексу законів про працю України.
Згідно ст. 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.
Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у щорічній основній оплачуваній відпустці за 2025 рік тривалістю 14 діб (невикористана частина - 16 днів) з 01 до 14 лютого 2025 року.
Таким чином, на момент звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці 14 діб утворилися надмірно нараховані 9 діб щорічної основної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 136 Кодексу законів про працю України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.
Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.
Суд звертає увагу, що наказ про звільнення ОСОБА_1 , в якому зазначено про необхідність відшкодування ним 9 діб щорічної оплачуваної відпустки надмірно нарахованих за час невідпрацьованої частини 2025 року, ним не оскаржений, не скасований, є діючим, доказів сплати заборгованості ОСОБА_1 до суду не надано, обставин безпідставності стягнення коштів відповідачем не наведені, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.
Таким чином, у суду наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року в сумі 1775,94 грн., а отже позов Департаменту ПП підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що згідно з приписами ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, судові витрати не розподіляються в силу приписів ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов Департаменту патрульної поліції.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року в сумі 1775,94 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, адреса: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА