Справа № 308/9812/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів – Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 20 жовтня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Деметрадзе Т.Р. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:
У липні 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 19.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №6382126 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису.
Зазначає, що 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/09/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача.
Вказує, що рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК» Фінтраст Капітал».
Зауважує, що відповідно до розрахунку заборгованості, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 45 882,15 грн., з яких: 8 500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 517,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; 24 865,05 грн. – нараховані проценти за 147 календарних днів.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість на загальну суму 45 882,15 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень сплаченого судового збору та 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 20 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором №6382126 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.02.2023 в розмірі 21 017,10 гривень, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 гривень судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись із заочним рішенням ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати заочне рішення, прийняти нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально
описана позивачем в позовній заяві.
Суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав стягувати з Відповідача відсотки у період з 25.09.2023 - 18.02.2024.
Відповідно до умов договору факторингу, укладеного між позивачем та первісним кредитором, позивач набув усі права вимоги за основним зобов`язанням, включаючи як вже існуючу заборгованість, так і майбутню вимогу, яка передбачена договором. Оскільки договором факторингу прямо передбачено право позивача на отримання майбутньої вимоги, а також на нарахування відсотків у разі прострочення оплати, нарахування відсотків з 25.09.2023 - 18.02.2024 є законним та обґрунтованим. Таким чином, майбутня вимога, що була передана позивачеві разом із договором факторингу, є належним об`єктом правочину, а відсотки за її прострочення підлягають стягненню відповідно до умов договору та положень чинного законодавства України.
Позивач діяв правомірно, нараховуючи відсотки за період (25.09.2023 - 18.02.2024), що підтверджується умовами кредитного договору та положеннями ст. 1078 ЦКУ. Загальна сума заборгованості за відсотками, у тому числі за цей період і підлягає стягненню з відповідача.
Крім цього, вважає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в стягненні з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, які складають з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень та вважає, що такі підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують надані послуги. А також просить стягнути 8 000 гривень понесених позивачем в суді апеляційної інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №6382126 про надання споживчого кредиту.
Згідно умов Договору №6382126 про надання споживчого кредиту від 19.02.2023, сума кредиту становить 8 500 гривень, строк кредиту – 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 14 днів.
Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 60535,38% річних (п. 1.7.1. Договору).
Згідно п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Кредитний договір разом з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспортом споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 одноразовим цифровим ідентифікатором С6121.
Згідно довідки платіжного екваєра ТОВ «Пейтек Україна» (PayTech) від 10.10.2023 було успішно перераховано кошти 19.02.2023 на суму 8 500 гривень, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/09/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача.
Позивачем надано акт передачі реєстру прав вимоги та платіжне доручення, яке підтверджує сплату коштів за договором факторингу.
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило ОСОБА_1 про укладення договору факторингу №25/09/2023, тобто про факт відступлення права вимоги відповідач був повідомлений.
Згідно наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» становить загальну суму 45 882,15 грн., з якої: 8 500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 517,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; 24 865,05 грн. – нараховані проценти за 147 календарних днів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за період з 25.09.2023 по 18.02.2024 мотивуючи таку відмову тим, що позивачем неправомірно нараховано проценти за користування кредитними коштами у зв`язку із закінченням терміну кредитування.
Апеляційний суд не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що 19.02.2023 ОСОБА_1 акцептував розміщену на веб-сайті позивача оферту на укладення кредитного договору шляхом авторизації на такому сайті, заповнення особистих даних, які включають, зокрема: ПІБ, місце проживання, ідентифікаційний код, контактний номер телефону, кредитну картку для перерахування коштів, тощо. 
Після заповнення відповідних даних, споживач отримав одноразовий цифровий ідентифікатор на вказаний ним номер мобільного телефону. Одноразовим ідентифікатором С6121 ОСОБА_1 підписав кредитний договір та всі додатки до нього, тим самим підтвердивши, що ознайомився з усіма істотними умовами укладеного договору, зокрема щодо строку кредитування, відсотків, які підлягають нарахуванню за користування такими коштами та зобов`язався виконати взяті на себе зобов`язання.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №753/16762/15-ц, касаційний суд виснував, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.
Згідно довідки від 10.10.2023 було успішно перераховано кошти 19.02.2023 на суму 8 500 гривень, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Факт видачі кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою та фактом користування кредитними коштами ОСОБА_1 .
Відповідач не надав суду виписку з карткового рахунку на який відбулось перерахування кредитних коштів для спростування факту видачі та спростування користування ним кредитних коштів, а тому враховуючи вищезазначене апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків щодо доведеності факту видачі кредитних коштів у розмірі 8 500 гривень на картковий рахунок відповідача вказаний ним під час оформлення кредитних правовідносин.

Щодо нарахування кредитної заборгованості, то слід зазначити наступне.
Згідно умов Договору №6382126 про надання споживчого кредиту від 19.02.2023, сума кредиту становить суму 8 500 гривень, строк кредиту – 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 14 днів.
Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 60535,38% річних (п. 1.7.1. Договору).
Первісний кредитор здійснював нарахування заборгованості за період з 19.02.2023 по 04.05.2023 (за 74 календарні дні) та нарахував відсотки в сумі 12 517,10 гривень (8 500 х 1,99% = 169,15 х 74 = 12 517,10), яка у загальному становила 21 017,10 гривень та складалась з: суми 8 500 грн. заборгованості за тілом кредиту; суми 12 517,10 грн. заборгованості за відсотками.
ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування відсотків за користування кредитом за період з 25.09.2023 по 18.02.2024 (за 147 календарних днів), що становить суму відсотків у розмірі 24 865,05 гривень (169,15 х 147).
Таким чином, згідно п. 1.4. Кредитного договору нарахування можна здійснювати протягом періоду з 19.02.2023 по 18.02.2024, що і становить 364 календарні дні, які передбачені договором, а тому, відповідні нарахування здійснені кредиторами в межах строку кредитування.
Загалом, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить суму 45 882,15 гривень, яка складається з наступного: 8 500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 517,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, що нараховані первинним кредитором; 24 865,05 грн. – сума нарахованих процентів за 147 календарних днів новим кредитором.
Тож, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні суми нарахованих позивачем процентів за період з 25.09.2023 по 18.02.2024 не врахував положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо періоду кредитування, який становить 364 календарні дні та прийшов до помилкового висновку відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо професійної правничої допомоги.
Суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідача витрат заявлених ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесених останнім за розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області мотивуючи тим, що позивачем не надано документів, що свідчать про понесення витрат саме у такому розмірі та про здійснення їх оплати.
Позивач у апеляційній скарзі не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що ним до позовної заяви долучені докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, які підлягають стягненню та просить стягнути витрати понесені останнім в апеляційному суді в розмірі 8 000 гривень.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітній М.М. №10/12-2024 від 10.12.2024, заявка на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12/2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату до Договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 та копія акту прийому-передач виконаних робіт.
Докази оплати понесених стороною витрат за надані послуги професійної правничої допомоги не є обов`язковими у даному випадку, оскільки сторони між собою погодили здійснити оплату постфактум.
Таким чином, на переконання колегії суддів, оскільки така справа є типовою та не потребує значних зусиль для підготовки нормативної бази, а також не потребує значного аналізу практики з розгляду схожих спорів, аналізу практики ВС, а також враховуючи те, що адвокат не приймав участь в розгляді справи безпосередньо в залі судового засідання в суді першої інстанції, то задоволенню підлягає сума 4 000 гривень за надані послуги адвоката в суді першої інстанції.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу роботу в апеляційному суді, то позивачем додано до апеляційної скарги наступні докази понесених витрат: платіжна інструкція в національній валюті від 19.11.2025 №7849 де у призначенні платежу зазначено, що сума 8 000 гривень сплачена за написання та подання апеляційної скарги в даній справі та надано звійт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 від 17.11.2025 де адвокат Крюкова М.В. за правову експертизу документів, написання апеляційної скарги та подання такої за 4 години отримала 8 000 гривень.
Апеляційний суд вважає, що оскільки дана справа розглянута у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, адвокатом не затрачено значного часу на написання апеляційної скарги та не взято участь в жодному судовому засіданні в апеляційному суді через малозначність справи та не подано жодних додаткових пояснень, то задоволенню підлягає сума 3 000 гривень за надану професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи Закарпатським апеляційним судом.
Тобто, загалом витрати на професійну правничу допомогу надану в суді першої та апеляційної інстанції підлягає відшкодуванню у розмірі 7 000 гривень (3 000 + 4 000).
Беручи до уваги задоволення апеляційної скарги та позовних вимог у повному обсязі, згідно положень статті 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень за подання позовної заяви та 3 633,60 гривень за подання апеляційної скарги, що разом становить суму 6 056 гривень (2 422,40 + 3 633,60).

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 20 жовтня 2025 року скасувати в частині відхилення нарахованих відсотків та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2, заборгованість за кредитним договором №6382126 від 19.02.2023 в розмірі 24 865,05 гривень нарахованих відсотків за період з 25.09.2023 по 18.02.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ: 44559822, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2, судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 7 000,00 гривень, а також судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 056 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: