КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3251/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі – відповідач-1), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 матеріальної грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, за 2023 рік, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, передбаченої Розділом XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 матеріальну грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, за 2023 рік виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги, передбаченої Розділом XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, за 2023рік, передбаченої розділом XXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (із змінами);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, за 2023 рік, передбачену розділом XXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (із змінами) з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 22.03.2022 по 02.11.2023 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Разом з тим, на дату звільнення зі служби 26.02.2025 позивачу не було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки, а також матеріальну грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022- 2023 роки.
З метою досудового врегулювання спору неодноразово через свого представника звертався до військової частини НОМЕР_1 , однак безрезультатно.
Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 головуючим суддею по розгляду справи №340/3251/25 визначено суддю Дегтярьову С.В.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 16.05.2025, роз`єднано позовні вимоги.
Ухвалою суду від 20.05.2025 прийнято справу №340/3251/25 до провадження та призначено її до розгляду.
Ухвалою суду від 15.10.2025 залучено до участі у справі як другого відповідача – Військову частину НОМЕР_2 (далі - відповідач-2). Розгляд справи розпочато спочатку. 

Військова частина НОМЕР_2 надала суду відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позовних вимог.
Вказує, що позивач під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в 2023 році не перебував у щорічній відпустці та окремо рапорт на отримання допомоги на оздоровлення не подавав. Крім цього, у зв`язку з його переведенням за новим місцем служби, а не звільненням зі служби у запас, обов`язок виплати йому грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік був відсутній.
Разом з тим, ОСОБА_1 було виплачено допомогу на оздоровлення за 2022 рік та допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки у повному розмірі, що підтверджується картками особового рахунку. 
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав суду відповідь на відзив, у якій додатково вказує, що з доданих карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за спірний період з 22.03.2022 по 03.11.2023 вбачається невиконання відповідачем зобов`язання щодо нарахування матеріальної грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік. Крім цього, відповідачем допущені помилки в розрахунку грошового забезпечення у картках особового рахунку позивача від 30.07.2025 за №2/323, від 30.07.2025 за №2/324 - пропущений період нарахування грошового забезпечення березень 2022, збільшені посадові оклади не діють з дати, визначеної в наказі, з якої нараховано оклад за військовим званням і посадовий оклад, не вказані і не співпадають періоди нарахування виплат в порівнянні з документами, які надані в якості доказів до позову. Наведене на його думку свідчить про те, що такі не відповідають дійсності, а отже грошове забезпечення підлягає перерахунку.

Розпорядженням керівника апарату суду від 24.12.2025 №357 на підставі пунктів 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, пунктів 2.3, 6.2, 11.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу у Кіровоградському окружному адміністративному суді призначено повторний автоматизований розподіл справи №340/3251/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 головуючим суддею по розгляду справи №340/3251/25 визначено суддю Савонюка М.Я.
Ухвалою суду від 08.01.2026 справу №340/3251/25 прийнято судом до свого провадження. Розгляд постановлено розпочати спочатку зі стадії розгляду справи по суті.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №85 від 26.03.2022 ОСОБА_1 з 26.03.2022 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважався таким, що з 26.03.2022 прийняв справи та посаду старшого стрільця 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 161). 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №307 від 03.11.2023 молодшого сержанта, призваного під час загальної мобілізації ОСОБА_1 командира відділення підвозу боєприпасів 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30.10.2023 №327-РС на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_4 , наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 03.11.2023 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Вказано, що щорічна основна відпустка за 2022-2023 роки позивачу не надавалась, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 отримав за 2023 рік, одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік не отримав (а.с. 35).
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 №57 від 25.02.2025 сержанта військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, ОСОБА_1 , сержанта із матеріального забезпечення 2 роти охорони військової частини НОМЕР_4 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 13.02.2025 №83-РС з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (за станом здоров`я – за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), з 25.02.2025 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 26.02.2025 (а.с. 36-37).
06.12.2024 представник позивача звернулася до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом стосовно нарахування грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та одноразової грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік (а.с. 70-76).
Також, 12.02.2025 представник позивача направила до військової частини НОМЕР_1 вимогу з метою досудового врегулювання спору щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення у належному розмірі (а.с. 87).
Листом від 03.08.2025 №4385 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив представнику позивача, що грошове забезпечення було виплачене ОСОБА_1 у повному обсязі відповідно до діючих нормативно-правових актів (а.с. 121).
Згідно відомостей з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 у грудні 2022 року були виплачені грошова допомога на оздоровлення у сумі 13750,10 грн та одноразова грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань у сумі 13750,10 грн. Також, у серпні 2023 року позивачем одержано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у сумі 23022,15 грн (а.с. 125-126).
Судом також встановлено, що на виконання директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 07.06.2025 №321/78/ДСК, директиви командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” від 21.06.2025 №Д-38/ДСК, директиви командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” від 31.07.2025 № Д-49/ДСК, наказів командира військової частини НОМЕР_5 щодо організаційно-штатних заходів від 17.06.2025 №11/ДСК, від 01.08.2025 №16/ДСК, наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) “Про проведення організаційних заходів” від 06.08.2025 № 5/ДСК, Настанови з організаційно-штатної роботи у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.10.2022 №22/ДСК, станом на 26.09.2025 завершено організаційні заходи з переформування, зокрема, військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 у військову частину НОМЕР_2 , анульовано умовне найменування військової частини НОМЕР_1 , анульовано ідентифікаційний код військової частини НОМЕР_1 , особовий склад військової частини НОМЕР_1 призначений на інші посади військової частини НОМЕР_2 або в установленому порядку вирішено питання про його подальше службове використання (а.с. 132-133).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно з пунктом 8 розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 7 розділу XXIV Порядку №260).
Згідно із пунктом 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги. 
Як встановлено судом, позивач у період з 26.03.2022 по 03.11.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно відомостей з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 йому у грудні 2022 року та у серпні 2023 року було нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 13750,10 грн та 23022,15 грн відповідно.
Обрахунок розмірів вказаної матеріальної допомоги проведено з урахуванням діючих розмірів окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливі умови проходження служби та щомісячної премії станом на грудень 2022 року та серпень 2023 року.
У грудні 2022 року та серпні 2023 року позивач отримав 100000,00 грн та 81935,49 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відповідно. Крім цього, у серпні 2022 ним також отримано одноразову виплату до 24 серпня у сумі 1000,00 грн.
Разом з тим, суд зазначає, що при обрахунку розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, як і допомоги на оздоровлення, включаються тільки щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород). 
За своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, тому підстави для включення відповідних сум такої виплати, як і одноразової виплати до 24 серпня до розрахунку розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відсутні.
Верховний Суд у постанові від 10.04.2025 у справі №420/35446/23 дійшов висновку, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку №260 унормували приписи Закону №2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір спірних одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 08.08.2024 року у справі №240/26703/23, від 23.09.0024 у справі №240/33138/23, від 28.10.2024 у справі №240/23483/23, від 07.11.2024 у справах №240/1597/24, від 20.12.2024 у справі №240/21650/23 та від 16.01.2025 у справі №240/31239/23. 
Відтак, доводи позивача щодо невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2022 та 2023 роках або її виплати у неналежному розмірі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. 
Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки, суд зазначає таке.
Пунктами 1, 2, 3, 6 розділу XXIII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, з наведених норм законодавства слідує, що військовослужбовець має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка у випадку невиплати її протягом року (незалежно від вибуття у щорічну основну відпустку), виплачується на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у разі звільнення з військової служби. Така допомога надається незалежно від подання чи неподання рапорту військовослужбовцем.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у грудні 2022 року отримав грошову допомогу на оздоровлення у сумі 13750,10 грн 
Обрахунок розмірів вказаної допомоги проведено з урахуванням діючих розмірів окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливі умови проходження служби та щомісячної премії станом на грудень 2022 року.
Відтак, доводи позивача щодо невиплати йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Стосовно нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, то згідно матеріалів справи позивач у 2023 році у щорічній основній відпустці не перебував, грошової допомоги на оздоровлення не отримував. Доказів звернення із рапортом до командира військової частини протягом поточного року з цього приводу у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані.
За змістом абзацу другого пункту 2 розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовець має право на отримання допомоги на оздоровлення у разі набуття такого права та не отримання протягом року у разі виключення зі списків особового складу військової частини без подання відповідно рапорту, однак тільки якщо таке виключення відбулось при звільненні з військової служби.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин),
Згідно пунктами 6, 7 розділу І Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Відповідно до пункту 242 розділу XII Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Так, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30.10.2023 №327-РС ОСОБА_1 було призначено на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_4 . 
З урахуванням вибуття позивача до нового місця служби командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) видано наказ №307 від 03.11.2023 про його виключення з 03.11.2023 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Отже, зазначений наказ №307 від 03.11.2023 не передбачає наслідків у вигляді звільнення з військової служби у запас чи у відставку, а передбачає лише призначення на іншу посаду за новим місцем служби. Фактично звільнення не відбулось. Тому, підстави для виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у відповідача були відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.
Крім того, у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 у справі 420/23351/21.
Суд відхиляє доводи позивача на обгрунтування заявлених позовних вимог щодо пропущеного періоду нарахування грошового забезпечення за березень 2022 та наявність помилок у в картках особового рахунку від 30.07.2025 за №2/323 та від 30.07.2025 за №2/324, адже відсутність відомостей про розмір грошового забезпечення за березень 2022 року жодним чином не впливає на розміри одержаної позивачем у грудні 2022 році допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Водночас, позивач не зазначив у чому саме полягає помилковість обрахунку відповідачем його грошового забезпечення за грудень 2022 року та серпень 2023 року.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії — відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ).
Відповідачі:
Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 );
Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК