Номер провадження: 22-з/813/181/26 
Справа № 523/11337/19
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.,
розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» (за участю зацікавленої особи - ОСОБА_1 ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

встановила:

У березні 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2025 року заяву АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, було залишено без задоволення.
Вказане судове рішення оскаржене у апеляційному порядку представником АТ «Українська залізниця».
Постановою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2026 року апеляційну скаргу представника АТ «Українська залізниця» було залишено без задоволення, ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2025 року залишено без змін.
09 березня 2026 року від представника ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі про стягнення на користь заявника витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн., обґрунтоване тим, що при ухваленні судового рішення від 03 березня 2026 року, судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, на підставі чого наявні правові підстави для ухвалення у справі додаткового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі, якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу (ст. 246 ЦПК України).
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (п. 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));
Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 908/574/20 (провадження № 61-3454св22)).
У додатковій постанові Верховного Суду від 14 листопада 2024 року у справі № 161/629/23 зазначено, що суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
У даному випадку, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03 березня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кравець І.Г. зазначила, що нею буде подана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом п`ятиденний строк з дня ухвалення постанови суду апеляційної інстанції (03 березня 2026 року) — 09 березня 2026 року, представник Камчатної Н.В. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Таким чином, подання представником ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового судового рішення відповідає строку, встановленому положеннями ст. 141 ЦПК України.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Від АТ «Українська залізниця» на адресу Одеського апеляційного суду надійшли заперечення, які обгрунтовані тим, що ані представник позивача, ані позивач не надали платіжних доручень, стосовно сплати послуг за Договір №171 про надання правничої допомоги від 20 жовтня 2023 року та додатку №3 від 14 березня до Договору №171 про надання правничої допомоги від 20 жовтня 2023 року, а також Договір №1 про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року та додатку №2 від 02 січня 2024 року до Договору № 1 про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку із чим, просили відмовити у задоволенні заяви представника Камчатної Н.В. про ухвалення додаткового рішення..

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21), а також у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 (провадження № 61-4214св24) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, заявником наступні докази.
Так, для надання правничої допомоги та представництва інтересів у справі №523/11337/19 ОСОБА_1 , між нею та Адвокатським об`єднанням «Сергеєв, Боярський і партнери» був укладений Додаток №3 від 14 березня 2025 року до Договору №171 від 20 жовтня 2023 року про надання правової допомоги та Додаток №2 від 14 березня 2025 року до Договору №1 від 02 січня 2024 року про надання правової допомоги від 02 січня 2024 року.
Відповідно до п. 1.1 Договору №171 від 05 березня 2021 року про надання правової допомоги Клієнт Камчатна Н.В. доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичну (правову допомогу), в свою чергу Клієнт зобов`язується прийняти Послуги та оплатити винагороду в порядку, строки та на умовах, визначеним цим Договором, та відшкодувати витрати понесені адвокатським об`єднанням, при виконанні умов цього Договору.
14 березня 2025 року між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Сергеєв, Боярський і партнери» укладено Додаток №3 до Договору про надання правової допомоги №171 від 20 жовтня 2023 року.
Відповідно до п.п. 2.1 Додатку №3 до Договору про надання правової допомоги №171 від 20 жовтня 2023 року, гонорар за даним Додатком становить 6000,00 грн.
Згідно з узгодженим додатком, Адвокатське об`єднання в період з 14 березня 2025 року по 04 березня 2025 року надало ОСОБА_1 послуги з правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта у справі №521/11337/19, що включало наступне:
- юридичний аналіз документів і обставин, які стосуються надання усних та письмових консультацій щодо поданої Акціонерним товариством «Українська залізниця» заяви про визнання виконавчим документом таким, що не підлягає виконанню у справі №523/11337/19;
- підготовка юридичних висновків і рекомендацій Клієнту щодо розгляду поданої Акціонерним товариством «Українська залізниця» заяви про визнання виконавчим документом таким, що не підлягає виконанню по справі №523/11337/19;
- ознайомлення із заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчим документом таким, що не підлягає виконанню, подача заперечень, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, інших процесуальних документів пов`язаних з представництвом Клієнта в судах.
Виконані роботи визначені в Акті №3 наданих послуг від 04 березня 2026 року, відповідно до п. 6 Договору №171 Про надання правничої допомоги від 20 жовтня 2024 року.
На виконання умов Договору, Клієнту надано Рахунок№04/03 від 04 березня 2026 року про оплату юридичних послуг.
Відповідно до п. 1.1 Договору №1 від 02 січня 2024 року про надання правової допомоги Клієнт (Камчатна Н.В.) доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову) допомогу щодо представництва Клієнта в усіх судових інстанціях в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти Послуги та оплатити винагороду в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором та відшкодовувати витрати Адвокатського об`єднання, понесені ним при виконанні умов цього Договору.
14 березня 2025 року між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Сергеєв, Боярський і партнери» укладено Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2024 року.
Згідно узгодженим додатком, Адвокатське об`єднання в період з 14 березня 2025 року по 04 березня 2026 року надало Камчатній Н.В послуги з правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта у справі №521/11337/19, що включало участь адвоката адвокатського об`єднання у судових засіданнях, що призначались у справі в Пересипському районному суді м. Одеса та Одеському апеляційному суді.
Вказані послуги були виконані адвокатом Кравець І.Г., що підтверджено Актом №2 наданих послуг від 04 березня 2026 року. На виконання умов Договору Клієнту надано Рахунок №04/03/26 від 04 березня 2026 року про оплату юридичних послуг.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеним належними доказами є факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката та понесення нею витрат на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій. 
У той же час, у додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21), а також у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 (провадження № 61-4214св24) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що із заявника АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Колегія суддів вважає, що саме зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» (за участю зацікавленої особи - ОСОБА_1 ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 41022900) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
У задоволенні іншої частини заяви відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова 

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе