ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026  м.Дніпро справа №908/2800/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Демчини Т.Ю., Кошлі А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представників сторін:
від апелянта Сосков Ю.Є, особисто, Задорожний О.В., адвокат (у режимі відеоконференції)
від позивача Савченко І.Г., самопредставництво (у режимі відеоконференції),
розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 (суддя Федько О.А.) у справі 
за позовом: Запорізької міської ради 
до відповідача: фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича 
про стягнення 2 489 243 грн 21 коп,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на користь Запорізької міської ради заборгованість за договором оренди землі №202105000100030 за період з 01.01.2022 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 30.06.2025 у розмірі 2 477 277 грн 18 коп., в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на користь Запорізької міської ради витрати на сплату судового збору у розмірі 29 727,33 грн за подання позовної заяви та 1205,39 грн за подання заяви про забезпечення позову. Цим же рішенням розстрочено його виконання у частині стягнення 2 477 277 грн 18 коп на 6 (шість) місяців, зі сплатою відповідачем на користь Запорізької міської ради рівними частинами по 412 879 грн 53 коп. щомісячно до останнього числа кожного місяця, починаючи з січня 2026 року. 
13.01.2026 фізична особа-підприємець Сосков Юрій Євгенович подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2025 у справі, у якій просить скасувати оскаржуване рішення у частині задоволення позову на суму 2 477 277 грн 18 коп. та відмови у розстроченні виконання рішення суду на 12 календарних місяців з дати ухвалення рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. У разі ухвалення Центральним апеляційним господарським судом постанови про залишенням апеляційної скарги без задоволення або часткового задоволення, з метою захисту інтересів відповідача, просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 у частині відмови у розстроченні виконання рішення суду на 12 календарних місяців з дати ухвалення рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким заяву фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича про розстрочення виконання рішення суду задовольнити та розстрочити виконання рішення у частині стягнення заборгованості за договором оренди землі на 12 місяців зі сплатою рівними частинами щомісячно, починаючи з січня 2026 року.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість за вказаний період, не врахувавши надані відповідачем платіжні інструкції. За розрахунком скаржника, сума нарахованої орендної плати за цей період становила 136 007 грн 50 коп., тоді як фактично відповідачем було сплачено 135 830 грн 00 коп. Стверджує, що позивач не надав суду контррозрахунку та не спростував факт оплати, обмежившись усним припущенням про зарахування цих коштів за 2021 рік. На думку скаржника, суд першої інстанції, проігнорувавши первинні документи, порушив принципи рівності та змагальності сторін.
Скаржник стверджує, що внаслідок військової агресії рф та введення воєнного стану істотно змінилися умови господарювання, які передбачені договором, а можливість користування орендованою земельною ділянкою значно зменшилася. На обґрунтування цього скаржник посилається на частини 4 та 6 статті 762 Цивільного кодексу України, статтю 23 Закону України «Про оренду землі» та пункт 15 договору, які надають орендарю право вимагати зменшення плати або звільнення від неї у разі неможливості користування майном через обставини, за які він не відповідає; фактичні обставини: розташування земельної ділянки у прифронтовому місті Запоріжжі, постійну загрозу та фактичні обстріли, пошкодження майна, що підтверджується даними з ЄРДР, Державного реєстру пошкодженого та знищеного майна, листами Запорізької ОВА та самого позивача про величезну кількість повітряних тривог і руйнувань; положення підпункту 69.14-1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, на думку скаржника, підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Наявність Витягу з Реєстру пошкодженого майна є, на його думку, безумовною підставою для зменшення орендної плати на 50%, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував; пункт 69.14 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, затверджений Мінреінтеграції. 
Скаржник зазначає, що для м.Запоріжжя не визначено дати завершення бойових дій, а територія віднесена до території можливих бойових дій, що, за аналогією з судовою практикою адміністративних судів, є підставою для звільнення від сплати орендної плати.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції, частково задовольнивши заяву про розстрочку на 6 місяців, не надав належної оцінки скрутному фінансовому становищу відповідача, спричиненому війною, зупиненням та частковим відновленням господарської діяльності, пошкодженням майна та необхідністю значних коштів на відновлення. У зв`язку з цим скаржник просить збільшити строк розстрочення виконання рішення до максимально можливих 12 місяців.
Запорізькою міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому рада наголошує, що розрахунок орендної плати за 2022 рік здійснено відповідно до умов договору та з урахуванням положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. За розрахунком позивача, розмір орендної плати за січень–лютий 2022 року становить 136 007 грн 50 коп., тоді як за період з березня по грудень 2022 року нарахування не здійснювались у зв`язку з дією пільг, передбачених Податковим кодексом України.
Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Запорізькій області, задекларована та фактично сплачена відповідачем сума орендної плати за 2022 рік становить 123 863 грн 97 коп. Вказана сума є узгодженим податковим зобов`язанням відповідача в розумінні Податкового кодексу України.
Позивач звертає увагу, що суд першої інстанції, врахувавши платіжні інструкції на загальну суму 135 830 грн 00 коп., безпідставно зменшив розмір заборгованості на 11 966 грн 03 коп. На думку позивача, різниця між сумою, сплаченою згідно з платіжними інструкціями, та сумою узгоджених податкових зобов`язань є надміру сплаченою (переплатою). Відповідно до статті 87 Податкового кодексу України, надміру сплачені суми можуть бути зараховані в рахунок майбутніх платежів або повернуті платнику, однак вони не змінюють розміру податкового зобов`язання за відповідний період. У зв`язку з цим позивач вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 11 966 грн 03 коп. є помилковим.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кучеренко О.І. (доповідач), судді: Демчина Т.Ю., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025, витребувано матеріали справи №908/2800/25 з Господарського суду Запорізької області. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 04.03.2026 на 14 год. 30 хв.
У судовому засіданні 04.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, заслухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.08.2025 (номер інформаційної довідки 439902552) Соскову Юрію Євгеновичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві власності належить виробнича база загальною площею 122,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (дата державної реєстрації права – 23.05.2019), яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:05:014:0102.
12.05.2021 між Запорізькою міською радою (орендодавець, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Сосковим Юрієм Євгеновичем (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди землі №202105000100030 (надалі – договір), за умовами якого орендодавець, відповідно до рішення четвертої сесії восьмого скликання Запорізької міської ради від 24.02.2021 №87/13 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування виробничої ділянки з благоустроєм, яка знаходиться по вул. Феросплавній, 1 у м.Запоріжжі.
Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності (пункт 2 договору).
На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: виробнича база (виробничий будинок літ. Т, виробничий будинок літ. У, виробничий будинок літ. Ф, навіс літ. Х, навіс літ. Ц, літній душ літ. Ч, вбиральня літ. Ш, гараж літ. Щ, навіс пилорами літ. Ю, сарай літ. Я, вбиральня літ. А1, навіс літ. Б1, будки 14-24, замощення І) є власністю орендаря (пункт 4 договору).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 24 728 636 грн 12 коп., в цінах 2020 року ( пункт 6 договору).
Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та у розмірі 741 859 грн 08 коп., що складає три відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2021 року (пункт 12 договору).
За умовами пункту 11 договору, він укладений до 24 лютого 2031 року.
Орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем згідно (податкового) місяця (пункт 14 договору). 
Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату; самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством (пункт 34.4, 34.6 договору).
У пункті 33.6 договору передбачено право орендаря вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку (пункт 36 договору).
Відповідно до витягу №1886/207-20 від 20.07.2020 із технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки (надалі - НГО), нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:05:014:0102 становить 24 728 636 грн 12 коп.
Відповідач протягом 2022 року сплатив орендну плату за землю у сумі 135 830,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №164 від 28.03.2022 на суму 10 000,00 грн, №166 від 04.04.2022 на суму 10000,00 грн, №167 від 25.04.2022 на суму 10000,00 грн, №190 від 05.05.2022 на суму 10000,00 грн, №191 від 20.05.2022 на суму 10 000,00 грн, №200 від 02.06.2022 на суму 7830,00 грн, №220 від 09.06.2022 на суму 10000,00 грн, №221 від 17.06.2022 на суму 10000,00 грн, №224 від 23.06.2022 на суму 10 000,00 грн, №233 від 07.07.2022 на суму 10 000,00 грн, №235 від 18.07.2022 на суму 10 000,00 грн, №244 від 02.08.2022 на суму 10000,00 грн, №250 від 17.08.2022 на суму 10000,00 грн, №278 від 26.09.2022 на суму 4000,00 грн, №303 від 29.11.2022 на суму 4000,00 грн.
У листі №6300/5/08-01-24-03-12 від 15.05.2024 Головне управління ДПС у Запорізькій області повідомило Запорізьку міську раду, що нарахування орендної плати підприємцем Сосковим Ю.Є. (РНОКПП НОМЕР_1 ) проводиться самостійно, шляхом щорічного подання декларації з орендної плати. У 2021 році нараховано 472 636 грн 03 коп., сплачено 472 636 грн 03 коп., у 2022 році нараховано - 123 863 грн 97 коп. (з урахуванням уточнюючої декларації за 2022 рік), сплачено 123 863 грн 97 коп. Платник не подав податкові декларації з плати за землю (земельний податок/орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2023 та 2024 роки.
Департамент фінансової та бюджетної політики у листі від 20.08.2025 №06.1-14/1608 повідомив, що Сосков Юрій Євгенович впродовж 2024 року та 2025 року (станом на 01.08.2025) до бюджету Запорізької міської територіальної громади кошти за кодом класифікації доходів бюджету 18010990 «Орендна плата з фізичних осіб» не перераховував.
04.12.2024 відповідач звернувся до Запорізької міської ради з вимогою про відповідне зменшення орендної плати за орендовану земельну ділянку за період з 01.01.2023 до 04.12.2024 у зв`язку з тим, що стан орендованої земельної ділянки погіршився не з вини орендаря, тому вимагав максимально зменшити орендну плату за договором оренди землі №20210500100030 від 12.05.2021, принаймні в чотири рази.
З вимогою аналогічного змісту відповідач звернувся до позивача повторно 10.09.2025, у якій вимагав максимально зменшити орендну плату за договором оренди землі №20210500100030 від 12.05.2021 за період з 01.01.2023 до 10.09.2025.
До Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України внесена інформація пошкодження об`єкта нерухомого майна – навісу, код згідно з НК 018-2023, який розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Запорізька ТГ, м.Запоріжжя, вулиця Феросплавна, будинок 1, корпус / секція, літера Ц, про що свідчить витяг, сформований 07.02.2025, дата його створення – 20.12.2024. У витягу зазначено, що орієнтовною датою пошкодження є 24.10.2023, категорія пошкоджень – І.а, наявні незначні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, але без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості за граничним станом першої та другої групи, пошкодження до 20%. З метою визначення обсягів пошкоджень власникам рекомендовано провести основне (детальне) обстеження будівлі виконавцями робіт, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №257 «Про затвердження Порядку проведення обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів будівництва» зі складання відповідного звіту, передбаченого даною постановою.
Відповідач неналежним чином не виконав зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за договором оренди землі за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 30.06.2025, у зв`язку з чим Запорізька міська рада звернулась до суду з даним позовом.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на користь Запорізької міської ради заборгованість за договором оренди землі №202105000100030 за період з 01.01.2022 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 30.06.2025 у розмірі 2 477 277 грн 18 коп., в іншій частині позову відмовлено.
Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне зазначити наступне.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди землі №202105000100030 від 12.05.2021. Судом вірно встановлено факт укладення договору, його істотні умови, зокрема щодо розміру орендної плати, порядку її індексації та строків внесення. Місцевий господарський суд ретельно дослідив положення статті 13, статті 21 Закону України «Про оренду землі», статті 288 Податкового кодексу України.
Перевіряючи правильність здійсненого судом розрахунку, апеляційний суд звертає увагу на наступне. Позивач Запорізька міська рада звернувся зі вимогою про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 01.01.2022 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 30.06.2025 у розмірі 2 489 243 грн 21 коп. 
Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що відповідачем протягом 2022 року сплачено кошти у сумі 135 830 грн 00 коп., як орендну плату за договором оренди, на підтвердження чого надано платіжні інструкції: №164 від 28.03.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №166 від 04.04.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №167 від 25.04.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №190 від 05.05.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №191 від 20.05.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №200 від 02.06.2022 на суму 7830 грн 00 коп., №220 від 09.06.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №221 від 17.06.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №224 від 23.06.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №233 від 07.07.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №235 від 18.07.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №244 від 02.08.2022 на суму 10000 грн 00 коп., №250 від 17.08.2022 на суму 10 000 грн 00 коп., №278 від 26.09.2022 на суму 4000 грн 00 коп., №303 від 29.11.2022 на суму 4000 грн 00 коп. 
Вищевказані платіжні документи містять призначення платежу - орендна плата за землю за лютий 2022 року. Достовірність цих доказів судом першої інстанції під сумнів не ставилася, вони визнані належними та допустимими доказами, про що прямо зазначено в тексті оскаржуваного рішення. Позивачем, в свою чергу, не надано жодних доказів, які б спростовували факт зарахування цих коштів саме в рахунок погашення заборгованості за спірним договором, зокрема, не надано доказів наявності у відповідача інших невиконаних зобов`язань перед бюджетом, за якими могли б бути зараховані ці платежі.
Як зазначено вище позивач звернувся з позовом про стягнення 2 489 243 грн 21 коп, яка складається із заборгованості: сума річної плати за 2022 рік (з 01.01.2022 по 28.02.2022), відповідно до умов Договору та до пп. 69.14, п. 69 підрозділу 10 «Перехідні положення Податкового кодексу» становить: 24 728 636,12 грн х 1,1 х 3% / 12 міс. * 2 міс. = 136 007,50 грн; сума річної орендної плати за 2023 рік, відповідно до умов Договору становить: 27 201 499,73 грн (НГО2022) * 1,15 (К2022) = 31 281 724,69 грн. (НГО2023) * 3% = 938 451,74 грн; сума річної орендної плати за 2024 рік, відповідно до умов Договору становить: 31 281 724,69 грн (НГО2023) * 1,051 (К2023) = 32 877 092,65грн (НГО2024) * 3% = 986 312,78 грн; сума річної орендної плати за 2025 рік (з 01.01.2025 по 30.06.2025), відповідно до умов Договору становить: 32 877 092,65 грн (НГО2024) * 1,12 (К2024) = 36 822 343,77 грн (НГО2024) * 3% =1 104 670,31 грн / 12 міс. * 6 міс. = 552 335,16 грн. 
У судовому засіданні представник Запорізької міської ради на запитання суду, чому сплачені відповідачем кошти у сумі 135 830 грн 00 коп не були зараховані у рахунок заборгованості за 2022 рік пояснив, що у платіжних документах відсутня інформація щодо зазначення періоду, за який орендар сплачував ці кошти, відповідно вони можуть бути зараховані в рахунок майбутніх платежів або повернуті платнику, однак вони не змінюють розміру податкового зобов`язання за відповідний період, тому не були враховані позивачем.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у ред. на час здійснення платежів), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пунктом 37 розділу II Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України №163 від 29.07.2022, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити відповідні обов`язкові реквізити, зокрема, призначення платежу. Платники під час сплати податків, зборів, інших платежів та єдиного внеску повинні дотримуватися правил заповнення обов`язкових реквізитів платіжної інструкції. При безготівкових розрахунках платників з бюджетом та фондами від власного імені. Юридичні особи, ФОП та громадяни під час сплати податків, зборів, інших платежів та єдиного внеску заповнюють усі обов`язкові реквізити платіжної інструкції, у т. ч.: реквізит «Код платника» (податковий номер юридичної особи, ФОП та громадянина); реквізит «Призначення платежу». Саме правильне зазначення призначення платежу забезпечує правильне зарахування коштів за відповідним податковим зобов`язанням.
Отже, з врахуванням сплачених відповідачем коштів, які підтверджені належними доказами, дійсний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, визначається шляхом зменшення заявленої позивачем суми на розмір фактично здійснених відповідачем платежів, що становить 2 353 413 грн 21 коп. (2 489 243 грн 21 коп. - 135 830 грн 00 коп.). 
Окремо слід наголосити, що інформація з листа Головного управління ДПС у Запорізькій області має інформаційний та обліковий характер. Вона відображає дані податкової звітності самого відповідача, але не є беззаперечним доказом того, що кошти у сумі 135 830 грн 00 коп. не були сплачені або були сплачені помилково. Податковий облік платника є його власним волевиявленням щодо визначення податкових зобов`язань, однак він не змінює та не скасовує факту реального перерахування коштів, підтвердженого банківськими виписками. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Платіжні інструкції є первинними документами, які мають більшу доказову силу, ніж довідки, що містять похідну інформацію, особливо в частині підтвердження факту здійснення господарської операції.
Щодо доводів апелянта про наявність підстав для звільнення його від сплати орендної плати починаючи з 01.01.2023 у зв`язку з істотною зміною умов господарювання, через збройну агресію російської федерації, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За доводами апелянта внаслідок військової агресії, та розташування земельної ділянки у прифронтовому місті, постійних обстрілів, пошкодження майна зменшилася можливість користування орендованою земельною ділянкою. На обґрунтування цієї позиції він посилається на частини 4 та 6 статті 762 Цивільного кодексу України, статтю 23 Закону України «Про оренду землі» та пункт 33.6 договору оренди.
Колегія суддів зазначає, що наведені норми дійсно передбачають право орендаря вимагати зменшення орендної плати або звільнення від неї у разі неможливості користування майном через обставини, за які він не відповідає, або в разі погіршення стану орендованої земельної ділянки не з його вини. 
Так, орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини (стаття 23 Закону України «Про оренду землі». 
Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася (частина 4 статті 762 Цивільного Кодексу України).
В обґрунтування застосування цих правових норм апелянт посилається на неможливості користування майном, у зв`язку розташуванням земельної ділянки у прифронтовому місті Запоріжжі, постійну загрозу та фактичні обстріли, пошкодженням майна. 
Однак, наведені апелянтом підстави не свідчать про факт погіршення стану об`єкта договору - орендованої земельної ділянки, а свідчать про об`єктивні обставини, у яких перебуває уся країна (через військові дії країни агресора), зокрема, і місто Запоріжжя, а також про пошкодження об`єкту нерухомого майна, яке знаходиться на орендованій ділянці, що також не може свідчити про погіршення стану земельної ділянки. 
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального Кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Крім того, реалізація права на зменшення розміру плати за користування земельною ділянкою, як вірно зазначив суд першої інстанції, не є автоматичною і передбачає певний порядок. За змістом статті 30 Закону України «Про оренду землі» та умов пункту 36 укладеного між сторонами договору, зміна умов договору, у тому числі щодо розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди. У разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач звертався до Запорізької міської ради з вимогами про зменшення орендної плати (04.12.2024 та 10.09.2025). Однак, сам факт такого звернення не є достатньою правовою підставою для односторонньої зміни розміру орендної плати або для звільнення від її сплати. 
Порядок зміни та розірвання господарських договорів, був визначений у статті 188 Господарського Кодексу України (який був чинний на час звернення відповідача з вимогами до міської ради), за змістом якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Порядок зміни умов договору визначений положеннями чинного договору оренди та передбачає, що зміна умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку (пункт 36 договору).
Аналогічні положення містить у собі стаття 30 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не надав суду доказів дотримання порядку внесення змін до чинного договору оренди, як то, направлення позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору чи надсилання проєкту додаткової угоди про зменшення орендної плати, що свідчило б про його намір врегулювати це питання у спосіб, який визначений законом та договором. Без досягнення згоди між сторонами або без відповідного судового рішення, яке б змінило умови договору, обов`язок відповідача сплачувати орендну плату у встановленому договором розмірі зберігається в повному об`ємі. Посилання скаржника на складні економічні умови та форс-мажорні обставини можуть бути підставою для ініціювання перегляду договірних умов, але не для автоматичного списання боргу. 
Стосовно посилання скаржника на підпункт 69.14-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, як на підставу для несплати орендної плати, колегія суддів зазначає, що ця норма передбачає звільнення від плати за землю за земельні ділянки. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 у підрозділі 10 розділу ХХ Кодексу пункт 69.14 доповнено таким змістом: Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року за №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» установлено що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
На підставі вищевказаної постанови, наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786.
Відповідно до вказаного Переліку (підпункт 2.3 пункту 2 Території активних бойових дій розділу І Території, на яких ведуться (велися) бойові дії) вся територія Запорізького району (код UA23060000000070350) віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022.
Отже, відповідно до положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового Кодексу України та з урахуванням того що вся територія Запорізького району віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022, відповідач мав право у період з 01.03.2022 по 31.12.2022 не сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, яка розташована в місті Запоріжжі.
За 2022 рік Запорізькою міською радою пред`явлено позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за землю за період з 01.01.2022 до 28.02.2022, отже період з 01.03.2022 по 31.12.2022 не є спірним.
З 01.01.2023 територія Запорізького району Запорізької області (UA23060000000070350) та з 01.02.2023 територія Запорізької міської територіальної громади (UA23060070000082704) віднесена до території можливих бойових дій (пункт 1 Території можливих бойових дій розділу І Території, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 визначено, що території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими російською федерацією. Проте, зазначеним пунктом також передбачено, що прирівнювання територій можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується для цілей оподаткування території активних бойових дій - це включені до переліку території активних бойових дій, території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
На підставі викладеного, суд вважає помилковими аргументи відповідача щодо звільнення його від сплати орендної плати за земельну ділянку за 2023 рік до визначення дати припинення можливих бойових дій.
Щодо посилання відповідача, як на підставу від звільнення від сплати за земельну ділянку відповідно до пункту 69.14-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, то суд зазначає, що цим пунктом передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, знищені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, дані про знищення яких та дані про земельні ділянки, на яких були розташовані зазначені об`єкти нерухомого майна, внесені до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України (далі - Реєстр майна), в межах площ (земельних ділянок), визначених цим підпунктом.
Плата за землю за земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, які знищені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, не нараховується і не сплачується за період починаючи з першого числа місяця, на який припадає дата знищення нерухомого майна, згідно з Реєстром майна, до останнього числа місяця, у якому зареєстровано речове право на новозбудований на такій земельній ділянці об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, або до останнього числа місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан в Україні, але не пізніше ніж до 1 січня 2026 року.
Визначення терміну знищені об`єкти нерухомого майна міститься у статті 1 закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України». За цим визначенням це об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним.
Об`єктами Реєстру пошкодженого та знищеного майна є інформація (відомості) та документи, серед іншого, про пошкоджене та знищене майно всіх форм власності - об`єкти рухомого та нерухомого майна, зокрема лінійні об`єкти інженерно-транспортної та енергетичної інфраструктури, а також пошкодження земель, пошкодження та знищення надр, лісових, водних та інших природних ресурсів, біологічного різноманіття незалежно від того, чи передбачається компенсація за пошкодження або знищення такого майна (пункт 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2023 №624 «Деякі питання забезпечення функціонування Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України».)
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується Витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, у майні відповідача наявне пошкодження навісу (літера Ц), яке кваліфікується як пошкодження до 20% без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості. Це свідчить про пошкодження майна, а не про його знищення. Знищення майна, на відміну від пошкодження, передбачає повну втрату об`єктом своєї функціональної придатності та неможливість його відновлення шляхом ремонту чи реконструкції. Доказів знищення будь-якого об`єкта нерухомості, який розташований на спірній земельній ділянці, матеріали справи не містять. 
Отже, підстави для застосування пільги, передбаченої підпунктом 69.14-1 Податкового кодексу України, у даному випадку відсутні, а тому відсутні і правові підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати за період з 01.01.2023.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови суду першої інстанції у розстроченні виконання рішення на 12 місяців, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву відповідача, визнав за можливе розстрочити виконання рішення на 6 місяців, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів сторін. Проте, апеляційний суд вважає, що місцевим господарським судом не було надано належної оцінки всій сукупності виняткових обставин, на які посилався відповідач.
Відповідно до частини першої статті 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При вирішенні питання про розстрочення виконання судового рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. 
Колегія суддів враховує, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, який проводить свою господарську діяльність з використанням орендованої земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомості. Сам факт розташування об`єктів у місті, яке тривалий час перебуває в зоні можливих бойових дій та піддається регулярним обстрілам, створює об`єктивні перешкоди для стабільної роботи та отримання прибутку. Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок збройної агресії майно відповідача зазнало пошкоджень (навіс, літера Ц), що зафіксовано у відповідному Реєстрі. 
Крім того, факт пошкодження іншого майна (автомобільної мийки) 19.04.2025 підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ці обставини, беззаперечно, свідчать про суттєве ускладнення господарської діяльності відповідача, необхідність залучення коштів для відновлення пошкодженого майна, що впливає на його платоспроможність. 
Стягнення з відповідача одночасно всієї суми заборгованості, яка є значною (понад 2,3 мільйона гривень), може призвести до зупинення його господарської діяльності та, як наслідок, позбавити його можливості виконувати свої зобов`язання перед бюджетом, як за наявною заборгованістю так і у майбутньому. Це не відповідатиме ані інтересам позивача (оскільки існує ризик неотримання коштів взагалі), ані інтересам держави, яка зацікавлена у збереженні та функціонуванні суб`єктів господарювання.
Надаючи розстрочення виконання рішення на 12 місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця, апеляційний суд виходить з того, що такий строк є розумним та достатнім для акумулювання відповідачем необхідних коштів без критичного впливу на його господарську діяльність. Запропонований графік платежів (по 196 117 грн 76 коп. щомісяця) дозволить відповідачу поступово погасити заборгованість, а позивачу – систематично отримувати кошти до місцевого бюджету. Такий підхід забезпечує справедливий баланс між інтересом кредитора (позивача) у своєчасному отриманні належних йому коштів та інтересом боржника (відповідача), який опинився у скрутному фінансовому становищі внаслідок обставин непереборної сили. Розстрочення виконання рішення на менший строк (6 місяців) покладало б на відповідача надмірний фінансовий тягар (щомісячний платіж понад 400 тисяч гривень), що могло б призвести до неможливості виконання судового рішення. Отже, колегія суддів вважає, що вимога апеляційної скарги в частині збільшення строку розстрочення виконання рішення до 12 місяців є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню
Оскільки розглядаючи справу, місцевий господарський суд неправильно застосував вищенаведені норми матеріального права, рішення місцевого господарського суду в частині стягнення основного боргу та строку розстрочення виконання рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025, відповідно, підлягає частковому задоволенню.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, згідно з встановленими фактичними обставинами справи.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині мотивів визначення суми заборгованості та в частині строку розстрочення виконання рішення, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає зміні та покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 – задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2022 – змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Позов задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) заборгованість за договором оренди землі №202105000100030, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 01.01.2023 по 30.06.2025 в розмірі 2 353 413 грн 21 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заяву фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича про розстрочення виконання рішення суду задовольнити.
Розстрочити виконання рішення у частині стягнення 2 353 413 грн 21 коп. заборгованості за договором оренди землі №202105000100030 на 12 місяців, зі сплатою фізичною особою-підприємцем Сосковим Юрієм Євгеновичем на користь Запорізької міської ради рівними частинами по 196 117 грн 76 коп. щомісячно до останнього числа кожного місяця, починаючи з січня 2026 року. 
Стягнути з фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича (код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), на користь Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) витрати на сплату судового збору у розмірі 28240 грн 96 коп. за подання позовної заяви та 1145 грн 11 коп. за подання заяви про забезпечення позову.»
3. Стягнути з Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, адреса: 69105, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) на користь фізичної особи-підприємця Соскова Юрія Євгеновича (код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 2 433 грн 19 коп. за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази по справі.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо у судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення, або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 26.03.2026

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.Ю. Демчина 

А.О. Кошля