Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3636/25 
Номер провадження: 2-а/511/4/26
16 березня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді - Бобровська І. В., 
секретаря судового засідання- Кіндракевич В.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов, згідно з яким позивач просить:
-скасувати постанову т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 )ОСОБА_2 № 443 від 21 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та закрити провадження у справі;
-стягнути з відповідача судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача.
14 липня 2025 року ОСОБА_1 знаходився у особистих справах у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення інформації та своїх даних.
Разом із цим, у цей день, представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 443 від 14 липня 2025 року відносно ОСОБА_1  за фактом перебування у розшуку за базою «Оберіг».
У протоколі зазначено дату та час розгляду справи: 09:00 година 24 липня 2025 року.
У вказаний час та дату ОСОБА_1 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , але йому було відмовлено у допуску до приміщення РТЦК. 
Надалі, у ході розгляду іншої справи, єдиний унікальний номер судової справи: 498/1156/25, було отримано документи, з яких з`ясувалося, що за результатами розгляду протоколу № 443 було ухвалено постанову про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.
Оскаржувана постанова була ухвалена – 21 липня 2025 року.
Поряд із цим, обставини зазначені у протоколі та постанові є різними, ОСОБА_1 не був повідомленим та не знав про розгляд протоколу 21 липня 2025 року, за результатами розгляду якого було ухвалено оскаржувану постанову.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки було видано розпорядження щодо вжиття заходів з оповіщення ОСОБА_1 з метою забезпечення його прибуття до відповідного ТЦК на 02 червня 2025 року, однак згідно з актом від 28 травня 2025 року, будинок за адресою місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 пустує, в будинку ніхто не приживає. 
Процесуальні дії у справі (окрім протокольних).
20 листопада 2025 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
05 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про витребування, поновлено строк на звернення до суду, прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду по суті. 
Фактичні обставини, встановлені судом.
25 травня 2025 року було видано розпорядження № ІІ/1075, адресоване голові Цебриківської селищної ради про забезпечення прибуття резервістів та військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02 червня 2025 року. 
Згідно з актом про результати проведення оповіщення військовозобов`язаного за місцем реєстрації від 28 травня 2025 року, ОСОБА_1 був відсутнім за місцем реєстрації, будинок пустує та в ньому ніхто не проживає. 
14 липня 2025 року було складено протокол № 443 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суть адміністративного правопорушення: 14 липня 2025 року о 10:00 годині військовозобов`язаний ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебував у розшуку згідно бази « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 09:00 годині 24 липня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 2.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , які він виклав у протоколі, згідно із записом у військово обліковому документі, він не є військовозобов`язаним у зв`язку з виключенням з військового обліку.
Відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 серпня 2025 року № ІІ/1613, ОСОБА_1 було автоматично поновлено на військовому обліку у другому відділі 01 травня 2025 року, копії документів про визнання його непридатним до військової служби були знищені. 
Поряд із цим, 21 липня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було ухвалено постанову № 443 про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, установлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці, порушивши вимоги частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону особливий період – період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Дії позивача кваліфіковані за частиною 3 статті 210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. 
Разом із цим, щодо тверджень щодо складання та змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 443, суд зазначає, що сам протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Водночас, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Як зазначено у протоколі № 443, дата розгляду справи призначена на 09:00 годину 24 липня 2025 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується його особистим підписом у протоколі. 
Водночас, розгляд справи фактично відбувся 21 липня 2025 року, однак повістку про виклик на 21 липня 2025 року ОСОБА_1 не отримував, матеріали справи не містять таких доказів і відповідачем не спростовані такі твердження сторони позивача належними та допустимими доказами. 
Разом із цим, за приписами частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.
Отже, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, а відтак постанова про притягнення до відповідальності підлягає скасуванню.
За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Пункт 3 частини 3 статті 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, оцінивши докази та аргументи сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відносно детальної відповіді на кожен аргумент сторін, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29—30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).
Керуючись статтями 72, 77, 139, 246, 286, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1  – задовольнити.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язкиначальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 443 від 21 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та закрити провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 гривень.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя І. В. Бобровська