ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/3503/25
адміністративне провадження № К/990/24927/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу № 420/3503/25
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Дяченко Олексій Володимирович,
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року (головуюча суддя Хлімоненкова М.В.),
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді Скрипченка В.О., суддів: Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій
1. 04.02.2025 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому позивачка просила:
1.1. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.11.2016 по 28.02.2018 включно;
1.2. зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15.11.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 56 891 грн 32 коп;
1.3. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.03.2018 по 24.02.2022 та з 14.05.2023 по 15.05.2024 включно;
1.4. зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4079 грн 11 коп в місяць за періоди з 01.03.2018 по 24.02.2022 та з 14.05.2023 по 15.05.2024 включно у загальній сумі 244 427 грн 04 коп відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
2. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачці надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання клопотання про поновлення строку на звернення до суду із цим позовом з обґрунтуванням причин пропуску строку та надання доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку.
3. Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції вказав, що строк звернення до суду з позовними вимогами стосовно перерахунку грошового забезпечення, складовою якої також є індексація грошового забезпечення, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. За висновками Одеського окружного адміністративного суду позивачка пропустила встановлений законом строк для звернення до суду із таким позовом в частині вимог щодо періоду починаючи з 19.07.2022.
4. 17.02.2025 на виконання вказаної ухвали суду представник позивачки подав клопотання про поновлення строків звернення до суду, у якій, обґрунтовуючи наявність поважних причин для пропуску строку, посилається на те, що 15.05.2024 позивачку звільнено із військової служби через сімейні обставини, а 12.06.2024 вона була призвана на військову службу та по сьогодні проходить військову службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується доданими до позову документами та зауважує, що проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.
4.1. Посилаючись на приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, представник позивачки зауважував, що строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні складає три місяці з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Відповідно до наказу від 15.05.2024 № 137 позивачку 15.05.2024 звільнено з військової служби через сімейні обставини.
4.2. 09.12.2024 позивачка звернулася із заявою до відповідача із проханням надати письмове повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні та відомості про виплачене грошове забезпечення. Відповідачем надано лист від 16.01.2025 № 475/4/309 (додаток №5 до позовної заяви), яким повідомлено позивачку про суми нараховані та виплачені при звільненні та надано відомості про виплачене грошове забезпечення. Отже, за доводами представника позивачки, звернувшись до суду 03.02.2025, вона не пропустила тримісячного строку із дати отримання повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні та відомостей про виплачене грошове забезпечення. 
4.3. Окремо, представник позивачки зауважив, що наказ про виключення її зі списків особового складу не є письмовим повідомленням про суми, нараховані та виплачені при звільненні, у наказі про виключення позивачки зі списків особового складу відсутня інформація про виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 15.11.2016 по 15.05.2024, відтак наказ про звільнення не є належним доказом невиплати позивачці індексації грошового забезпечення у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
5. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.02.2025 визнав неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо періоду з 14.05.2023 по 15.05.2024, та відмовив у задоволенні заяви позивачки про поновлення пропущеного строку, а позовну заяву ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачці на підставі частини другої статті 123 КАС України та пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
5.1. Суд першої інстанції відхилив доводи позивачки щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду через перебування на службі, вказавши, що вона проходить військову службу у АДРЕСА_1 де не ведуться активні бойові дії та зауважив, що перебування позивачки на військовій службі в подальшому після звільнення 15.05.2024 зі служби з В/ч НОМЕР_2 не є належним підтвердженням поважності причин такого тривалого зволікання із зверненням до суду із цим позовом за хистом своїх порушених прав, позаяк на військову службу у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка була прийнята лише згідно наказу від 12.06.2024, та при цьому не вказує про обставини, які їй заважали звернутись за захистом своїх прав у період з 15.05.2024 по 12.06.2024.
5.2. Цей суд не погодився із доводами щодо початку обрахунку строку звернення до суду з дати отримання листа відповідача 16.01.2025, вказавши, що запит надісланий позивачкою, свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації своїх прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірних правовідносинах.
6. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.05.2025 залишив без змін ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, погодившись із висновками суду першої інстанції про пропуск позивачкою строку звернення до суду та у свою чергу звернув увагу, що вимоги позивачки стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення саме під час проходження нею військової служби, а тому, за висновками суду апеляційної інстанції, на спірні правовідносини щодо періоду з 19.07.2022 по 15.05.2023 розповсюджуються приписи частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції 
7.  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Дяченко О.В., звернулася до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
7.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 420/3503/25 є оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачці, після її перегляду в апеляційному порядку, зазначеної у частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржниці у касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
7.2. Касатор наводить доводи про те, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк звернення до суду, який обраховується з дня отримання інформації про виплачене грошове забезпечення, що у цій справі мало місце після отримання листа відповідача від 16.01.2025 № 475/4/309 та зауважує, що у матеріалах справи немає іншого письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені позивачці при звільненні, а наказ про звільнення та виключення позивачки зі списків особового складу військової частини, не є таким повідомленням.
7.3. Крім іншого позивачка посилається не недопустимість прояву надмірного формалізму та неврахування судами попередніх інстанцій наявності поважних причин, як-то перебування на військовій службі.
8. 16.06.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мартинюк Н.М., судді: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.
9. Ухвалою Верховного Суду від 24.06.2025 відкрито касаційне провадження № К/990/24927/25.
10. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.09.2025 № 1215/0/78-25 (у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н. М. у відпустці по вагітності та пологах, що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг), визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді: Загороднюк А.Г., Білак М.В.
11. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2025 справу № 420/3503/25 прийнято до провадження.
12. За інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ - касаційна скарга від 16.06.2025 по справі № 420/3503/25 доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 17.06.2025 о 21:06, а електронний документ - ухвала суду про відкриття касаційного провадження від 24.06.2025 доставлена 24.06.2025 о 21:26, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
13. Правом подати відзив на касаційну скаргу позивачки В/ч НОМЕР_1 не скористалася, що, відповідно до статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.
14. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 06.03.2026 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
15. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
16. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
17. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
18. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
19. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
20. Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
21. Відповідно до абзацу першого статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
22. За правилами частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
22.1. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
23. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. У межах цього касаційного провадження Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у частині повернення позову щодо позовних вимог за період з 14.05.2023 по 15.05.2024.
25. За висновками судів попередніх інстанцій, позаяк спірні виплати стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення саме під час проходження позивачкою військової служби, тому обчислення строку звернення ОСОБА_1 до суду у цій справі в частині вимог з 14.05.2023 по 15.05.2024, пов`язували із моментом, коли позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права та зауважили, що грошове забезпечення військовослужбовця є щомісячним періодичним платежем, а тому з дня його отримання, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
26. На противагу таким висновкам позивачка наполягає, що про порушення своїх прав дізналася отримавши листа В/ч НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 475/4/309 та зауважує, що до вказаної дати не була обізнана про суми нараховані та виплачені їй при звільненні.
27. Тому для правильного вирішення цього спору необхідно з`ясувати, з якою подією слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 14.05.2023 по 15.05.2024.
29. Суд звертає увагу, що позивачкою заявлено вимоги здійснити нарахування та виплату сум, право на які вона набула під час проходження військової служби. При цьому важливим є те, що позов про стягнення належного грошового забезпечення подано після звільнення позивачки з військової служби.
29. У Рішенні від 05.10.2013 № 8-рп/2013 Конституційний Суд України, аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення‚ виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.
30. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника‚ існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо.
31. Конституційний Суд України зазначив, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому указані виплати‚ гарантовані державою‚ і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
32. З урахуванням викладеного Конституційний Суд України констатував, що під заробітною платою, що належить працівникові, або‚ за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022)‚ належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
33. Чинна редакція частини другої статті 233 КЗпП України містить поняття «суми, що належать працівникові при звільненні».
34. З огляду на викладене, спірні правовідносини регулюються частиною другою статті 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
35. На переконання Суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України, слід пов`язувати з моментом, коли позивачка набула достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених їй сум (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачці у період з 14.05.2023 по 15.05.2024). Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.
36. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування частини другої статті 233 КЗпП України, якого дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постановах від 25.09.2025 у справі № 440/9690/24, від 11.12.2025 у справі № 420/3504/25, від 23.12.2025 у справі № 240/4729/24 та інших.
37. З огляду на обставини цієї справи, Суд зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачкою строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 14.05.2023 по 15.05.2024 слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивачки до 16.01.2025 (надання відповідачем відповіді на заяву позивачки щодо надання інформації про виплачене грошове забезпечення за спірний період) з розміром та складовими нарахованого та виплаченого у спірному періоді грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо.
38. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивачка дізналася про порушення її прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом (у частині вимог за період з 14.05.2023 по 15.05.2024) та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.
39. Беручи до уваги викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для повернення позову щодо періоду з 14.05.2023 по 15.05.2024 є передчасними.
40. Таким чином, переглянувши в передбачених статтею 341 КАС України межах рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Суд встановив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень та не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в цій справі про повернення позову в означеній частині.
41. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу для продовження розгляду.
42. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
43. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
44. З огляду на положення статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій щодо повернення позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення за період з 14.05.2023 по 15.05.2024 - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
45. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Дяченко Олексій Володимирович, задовольнити.
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2025 року скасувати, а справу № 420/3503/25 направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько М.В. Білак   А.Г. Загороднюк