Справа № 589/2977/25 
Номер провадження 22-ц/816/1637/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 лютого 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого – Замченко А.О. (суддя-доповідач),
суддів – Черних О.М., Петен Я.Л.,
з участю секретаря судового засідання – Овчаренко М.В.,
у присутності представника відповідача – адвоката Шемрая С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шемрая Сергія Богдановича, подану в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,
на рішення Шостинського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року в складі судді Темірова Ч.М., ухваленого в м. Шостка, Сумської області (повний текст виготовлено 30 грудня 2025 року)
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
06.06.2025 АТ «Кредобанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, який мотивувало тим, що 19.08.2021 між товариством і відповідачем укладено договір про надання кредиту №CL-330593, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти в розмірі 299000 грн на засадах строковості, поворотності, платності та цільового використання, за що відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк до 18.08.2026. Відповідач, належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.05.2025 у нього утворилася заборгованість у розмірі 193640 грн 75 коп., з яких: 183261 грн 38 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10379 грн 37 коп. - прострочена заборгованість за відсотками.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства вказану суму.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» 193640 грн 75 коп. заборгованості за кредитним договором від 19.08.2021 №CL-330593, 3028 грн судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Шемрай С.Б. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким провадження в цивільній справі закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент прийняття рішення суду першої інстанції заборгованість у відповідача за кредитним договором від 19.08.2021 №СL-330593 відсутня. Згідно з довідкою від 01.01.2026, виданої позивачем, 16.12.2025, тобто до прийняття оскаржуваного рішення, позичальник ОСОБА_1 повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором від 19.08.2021 №CL-330593. Вказане також підтверджується інформацією з Українського бюро кредитних історій, відповідно до витягу з якого ОСОБА_1 не має заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором. Тому оскаржуваним рішенням помилково стягнуто з відповідача 193640 грн 75 коп. боргу. Позивачем не було подано суду зазначеної інформації, що перебувала в розпорядженні АТ «Кредобанк».
Також звертає увагу, що відповідач не знав про розгляд даної справи, у зв`язку з чим не мав можливості подати заперечення проти позову, а тому просить долучити докази на підтвердження погашення заборгованості на стадії апеляційного провадження.
10.02.2026 АТ «Кредобанк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення. При цьому вказує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №522/8782/16-ц, суд може закрити провадження в справі лише у випадку відсутності предмету спору на час пред`явлення позову. Вважає, що відповідач повинен був упередити порушення прав позивача та усунути підстави для звернення до суду шляхом сплати заборгованості.
У судове засідання представник позивача АТ «Кредобанк» не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі (а. с. 96 зв.).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 90).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача – адвоката Шемрая С.Б., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.08.2021 між АТ «Кредобанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-330593, на підставі якого останній отримав 299000 грн (а. с. 5 – 10).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 23.05.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 193640 грн 75 коп., яка складається з наступного: 183261 грн 38 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10379 грн 37 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 22).
Задовольняючи позов АТ «Кредобанк», суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони не відповідають матеріалами справи.
З довідки АТ «Кредобанк» від 01.01.2026 №77-15кі/26 вбачається, що позичальник ОСОБА_1 16.12.2025 повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором від 19.08.2021 №СL-330593 (а. с. 62). Також цей факт визнав представник банку у відзиві на апеляційну скаргу (а. с. 95).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.06.2019 справа №13/51-04, йде мова про те, що закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження в справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження в справі.
Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
З огляду на викладене, оскільки на час постановлення рішення у відповідача була відсутня заборгованість за кредитним договором від 19.08.2021 №СL-330593, рішення суду необхідно скасувати та закрити провадження в справі.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не був повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, оскільки направлені йому копія позовної заяви та судова повістка повернулися до суду без вручення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 39, 41).
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верхового Суду, викладеною в постанові від 12.12.2018 у справі №752/11896/17, відповідно до якої приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.
Таким чином, оскільки відповідач не був повідомлений про розгляд справи в суді в установленому законом порядку, тому він був позбавлений можливості надати свої заперечення проти позову суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому колегія суддів відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України приймає вказану вище довідку.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на правову позицію Верховного Суду в справі №522/8782/16-ц є безпідставними, оскільки в зазначеній справі вирішувалося питання щодо залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 10.04.2019 у справі №456/647/18, від 13.05.2020 у справі №686/20582/19-ц, від 09.09.2020 у справі №750/1658/20 є необґрунтованими з огляду на наступне. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі №638/3792/20 зазначено таке: «з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала в постанові від 26.06.2019 у справі №13/51-04, провадження №12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.04.2019 у справі №456/647/18, провадження №61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 у справі №686/20582/19, провадження №61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09.09.2020 у справі №750/1658/20, провадження №61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».
Доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що відповідач не повідомив суд про повне погашення заборгованості за кредитним договором, а тому немає підстав закривати провадження в справі, є необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалося вище, суд першої інстанції не повідомив відповідача в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, а тому останній був позбавлений можливості подати свої заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування.
Роз`яснити сторонам, що питання щодо судових витрат необхідно вирішувати в порядку, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Керуючись ст. 367, 374, 377, 381-382, 389 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката Шемрая Сергія Богдановича, подану в інтересах відповідача ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Шостинського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року скасувати.
Закрити провадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий – Анна ЗАМЧЕНКО
Судді: Оксана ЧЕРНИХ
Яна ПЕТЕН