Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(зачоне)

Справа №439/2650/25
Провадження № 2/439/368/26

14 квітня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
за участі: секретаря
судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ТзОВ «Свеа Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТзОВ " Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за кредитними договорами позики в розмірі 21 220 (двадцять одна тисяча двісті двадцять) гривень.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що 20 квітня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 1822826, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.»
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21 220 (двадцять одна тисяча двісті двадцять) гривень, з яких: 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 14 720 (Чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) гривень заборгованості за відсотками..
Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: №1822826 від 20 квітня 2021 року за договором факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
02 січня 2026 року – відкрито провадження у справі.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами у справі встановлено, що 20 квітня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», як позикодавцем було укладено кредитний договір за номером: 1822826, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано кредит в сумі 6500 гривень, як передбачено п. 1.2 договору споживчого кредиту, п. 1.3 передбачає строк кредитування в 30 днів, п. 1.4.1. договору визначає процента ставка – 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, що підтверджується наданим суду відповідним договором споживчого кредиту.
Також встановлено, що 20 травня 2021 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», як позикодавцем було укладено додатковий договір до кредитного договору за номером: 1822826 від 20 квітня 2021 року, відповідно до п 3.1. строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 20.06.2021 року, що підтверджується наданим суду відповідним додатковим договором 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики за №: 1822826 від 20 квітня 2021 року, станом на 08 лютого 2022 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 21 220 (двадцять одна тисяча двісті двадцять) гривень, з яких: 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 14 720 (Чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) гривень заборгованості за відсотками 
Право грошової вимоги за договором позики за номером: №1822826 від 20 квітня 2021 року за договором факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», що підтверджується договором факторингу, актом приймання-передачі прав вимоги 

Мотиви суду.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси позикодавдавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», як позикодавцем було укладено договір позики за номером: 1822826 від 20 квітня 2021 року. 
Разом із цим, позикодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 6 500 гривень, на умовах, визначених кредитним договором, у повному обсязі.
Однак позичальник умови договору не виконував внаслідок чого виникла заборгованість перед позикодавцем.
Загальна заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовим зобов`язанням, у частині повернення суми тіла кредиту, перед позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», становить 6 500 гривень (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Право грошової вимоги за договором позики за номером: №1822826 від 20 квітня 2021 року за договором факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Щодо нарахування процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.
Проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом». Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу.
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від позикодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а позикодавець, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).
Саме за таке благо: можливість правомірно не повертати позикодавцю борг протягом певного часу, позичальник сплачує позикодавцю плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні (правомірні) очікування щодо належного його виконання. Зокрема позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість позикодавець розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому позикодавець вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від позикодавця відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення позикодавцем вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Очікування позикодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору. Отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати позикодавцю борг протягом певного часу, себто та для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
За таких обставин надання позикодавцю можливості нарахування процентів відповідно до вимог статті 1048 Цивільного кодексу України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, вочевидь, порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
У свою чергу, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. 
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги позикодавця, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору, в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін, співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (латиною: verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem. Себто слова договору тлумачиться проти того, хто їх написав.
Як вбачається зі змісту проаналізованих судом договорів кредиту, договірні сторони між собою узгодили нарахування процентів за користування грошовими коштами саме на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Себто за правомірну поведінку позичальника.
Досліджувані судом зобов`язання сторін за договорами позики не містить у собі умови щодо встановлення нарахування процентів як міри відповідальності позичальника у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. 
Отже, за досліджуваних обставин справи, нарахування відсотків повинно відбуватися на загальних підставах, визначених статтею 148 Цивільного кодексу України. Тобто під час визначеного договором строку кредитування чи до моменту пред`явлення до позичальника вимоги про повернення коштів за зобов`язанням.
Отже як встановлено судом, що строк кредитування для позичальника ОСОБА_1 , затверджено на 30 днів відповідно до договору кредитування №: 1822826 від 20 квітня 2021 року, сума кредиту 6 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,90 % за день користування. Додатковою угодою до даного договору було продовжено строк його дії, ще на 30 днів. Отже загальний строк кредитування ОСОБА_1 , за кредитним договором №: 1822826 від 20 квітня 2021 року становить 60 днів, оскільки він підтверджений наданими суду доказами
З огляду на зазначене, суд проводить розрахунок нарахованих процентів за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України за формулою: Розмір нарахованих процентів за договором = (Сума тіла кредиту Х Кількість днів строку кредитування Х Денну відсоткову ставку за користування кредитом).
Розмір нарахованих процентів за договором повинен становити 7 410 ( сім тисяч чотириста десять) гривень = (6 500 гривень Х 60 днів Х 1,90 відсотки), яка в повній мірі відповідає умовам кредитного договору № 1822826 від 20 квітня 2021.
Загальна заборгованість позичальника: ОСОБА_1 за грошовим зобов`язанням, у частині повернення процентів за користування кредитними коштами, перед позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», становить 7 410 ( сім тисяч чотириста десять) гривень.
Отже загальна заборгованість позичальника перед позикодавцем становить 13 910 (тринадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень.

Право грошової вимоги за договором позики за номером: №1822826 від 20 квітня 2021 року за договором факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», отже саме позивач є належним стягувачем за даним кредитним договором. 

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок (а.с. 1).
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ціна позову становила 21 220 (двадцять одна тисяча двісті двадцять) гривень. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі – 13 910 (тринадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень, що складає 65,35 % від ціни позову. 
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень 88 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги ТзОВ " Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договорами кредиту № 1822826 від 20 квітня 2021 року в розмірі 13 910 (тринадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень 88 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено 20 квітня 2026 року.

Позивач: ТзОВ «Свеа Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вулиця Іллінська, 8 код ЄДРПОУ: 35616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя         Б.М. Петейчук