Справа № 569/27748/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції (з обвинуваченим) кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 жовтня 2025 за №12025186010001019 відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою,не одруженого військовослужбовця по мобілізації військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, 
-за ч.1 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 близько 14 год. 46 хв. 22 жовтня 2025 року, знаходячись в приміщенні магазину «Spar» що розташований за адресою: м. Рівне, вул.. Дарвіна, 1, під час словесного конфлікту, який виник на грунті неприязних відносин між ним та потерпілим ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока останньому. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 , було спричинено легкі тілесні ушкодження, у вигляді синця на обох повіках лівого ока. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину визнав повністю. Суду надав пояснення, що він дійсно у вказаний вище день та період часу, місці, зайшов у магазин «Spar». Коли вибирав товари, щоб купити зрозумів, що у нього не було грошей. Вирішив взяти з полиць магазину деякі товари таємно з метою пройти з ними повз касу. Поклав товари до кишені куртки. Зрозумів, що його помітили працівники магазину та охоронець який є потерпілим, почав намагатися його затримувати. Злякавшись відповідальності намагався вийти з магазину, однак ОСОБА_5 його не випускав. Виклавши товари з куртки, знову намагався вийти з магазину, охоронець продовжив його не випускати. В наслідок чого між ними утворилась сутичка, після чого він розізлився та наніс один удар кулаком правої руки в область лівого боку потерпілого, спричинивши останньому, вказані вище тілесні ушкодження. Свої дії пояснив тим. Вказані дії він вчинив ще до служби в ЗСУ. Просить суд призначити йому покарання у виді штрафу, який має можливість сплатити, 
Потерпілий ОСОБА_5 надіслав до суду заяву в якій просив розглянути провадження за його відсутності, оскільки не має можливості з`явитися до суду. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду. 
Прокурор, потерпілий та обвинувачений вважають можливим розглянути провадження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Суд дійшов висновку, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , вчинене саме ним. 
Органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відносився до кримінального проступку.
Пом`якшуючою обставиною покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст..67 КК України судом не встановлено.
ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря – психіатра та лікаря – нарколога, під спостереженням не перебуває, є військовослужбовцем по мобілізації військової частини НОМЕР_1 . 
Частиною 2 ст.65 КК України визначено, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень. 
Відповідно до ст.53 КК України штраф – це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. 
Суд погоджується із позицією прокурора, взявши до уваги думку потерпілого, обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання необхідне та достатнє, для його виправлення, виховання та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи особу, майновий стан, у виді грошового стягнення, тобто штрафу – п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався. 
Письмові речові докази (документи), DVD – R диск, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження. Речові докази: джинсові штани світло – блакитного кольору, кепку білого кольору, кеди чорного кольору, кофту – худі темно – сірого кольору з логотипом фірми «Adidas» необхідно повернути власнику - ОСОБА_4 .. 

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу – п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 , не обирався. Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати в кримінальному провадженні та відсутні.
Письмові докази (документи) DVD – R диск, - залишити в матеріалах кримінального провадження. Речові докази: джинсові штани світло – блакитного кольору, кепку білого кольору, кеди чорного кольору, кофту – худі темно – сірого кольору з логотипом фірми «Adidas», які зберігаються в кімнаті речових доказів Рівненського РУП (квитанція №1129) повернути власнику - ОСОБА_4 ..
Відповідно до ч. 2ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
В іншій частині, відповідно до ст. 395 КПК України, вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1