Справа180/631/26
1-кп/180/114/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар – ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026046330000022 від 05 березня 2026 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:

11.02.2026 приблизно о 18:10 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував у приміщенні квартири  АДРЕСА_2 де проживають ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є чоловіком ОСОБА_4 , тобто відповідно до п. 5 ч. 2 ст. З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.
У цей же час та місці, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_4 виник словесний конфлікт викликаний тим, що ОСОБА_3 вважав, що його дружина - ОСОБА_5 , разом з дітьми знаходиться у зазначеній квартирі, однак ОСОБА_6 заперечив вказаний факт та сказав ОСОБА_3 вийти з квартири, на що ОСОБА_3 відмовився, а ОСОБА_6 почав словесно випроваджувати ОСОБА_3 з квартири. У зв`язку з цим у ОСОБА_3 раптово виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 11.02.2026 приблизно о 18:30 годині, перебуваючи біля вхідних дверей у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних конфліктною ситуацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки у область грудей, від чого останній втратив рівновагу та впав спиною на підлогу у приміщенні кімнати коридору квартири, при цьому одразу перевернувся на лівий бік. Далі, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та стоячи з лівого боку від останнього, наніс два удари передньою частиною стопи у область лобної частини обличчя ОСОБА_6 , від чого останній почав прикривати обома руками область обличчя, при цьому перевернувся на живіт, після чого ОСОБА_3 наніс ще один удар передньою частиною стопи у область правої лобно-скроневої ділянки ОСОБА_6 . У цей час, ОСОБА_4 яка також знаходилась у приміщенні кімнати коридору, підійшла до ОСОБА_3 , схопила останнього за верхній одяг та намагалась відтягнути його від ОСОБА_6 , однак ОСОБА_4 не вдалось цього зробити.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , побачивши позаду себе дерев`яну табуретку, схопив її правою рукою за одну з ніжок та стоячи з лівого боку від ОСОБА_6 , наніс йому три удари верхньою частиною табуретки в область лівої половини спини та ще один удар у область правого надпліччя. Після чого, ОСОБА_4 почала кричати, що викличе працівників поліції, у зв`язку з чим ОСОБА_3 припинив свої протиправні дії відносно ОСОБА_6 та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Вказаними умисними діями ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден: в лобній області посередині, в лобній області зліва, в правій лобно-скроневій ділянці, на лівій половині спини, на правому надпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, на підставі: «п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.
Таким чином, ОСОБА_3 11.02.2026 приблизно о 18:30 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних конфліктною ситуацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область грудей, від чого останній втратив рівновагу та впав спиною на підлогу у приміщенні кімнати коридору квартири, після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 два удари передньою частиною стопи у область лобної частини обличчя, один удар передньою частиною стопи у область правої лобно-скроневої ділянки, три удари дерев`яною табуреткою в область лівої половини спини та ще один удар табуреткою в область правого надпліччя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді саден: в лобній області посередині, в лобній області зліва, в правій лобно-скроневій ділянці, на лівій половині спини, на правому надпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.
Потерпілим – ОСОБА_6 , подано заяву про його згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, з кваліфікацією кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні в його відсутність, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставинами. 
Обвинувачений - ОСОБА_3 , подав письмову заяву, складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , в якій зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за ознаками умисне легке тілесне ушкодження, згідний із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, а також згідний на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні у його відсутність.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
При цьому, у відповідність частині 4 ст.107 КПК України в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання потерпілого, прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини та не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю доведена.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 по ч.1 ст.125 КК України правильна, за ознакою – умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, – щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, – вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує що він вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, яка позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено. 
Долю речових доказів суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта не понесено. 
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі: дерев`яну табуретку, долучену до матеріалів кримінального провадження, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , згідно його розписки – залишити останньому за належністю. 
Процесуальні витрати на залучення експерта не понесено. 
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції – після його проголошення. 
На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя:             ОСОБА_1