Справа №766/6186/25 н/п 2/766/970/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Кузьміної О.І,
за участю секретаря Савицького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 покликаючись на те, що під час перебування у шлюбі його сторонами придбане нерухоме майно у вигляді двох квартир, які оформлені на ОСОБА_2 і щодо поділу яких виник спір. Посилаючись на положення статей 61, 70 Сімейного кодексу України, зважаючи на те, що придбане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить здійснити поділ спільного майна виділивши їй у власність квартиру загальною площею 72, 4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101, а у власності відповідача залишити квартиру загальною площею 92,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221 та припинити право спільної сумісної власності сторін на це майно. Наводячи на тому, що квартира, яка залишається у володінні відповідача, є дорожчою за квартиру, яку позивача просить виділити їй у власність, остання заявляє вимогу про стягнення з відповідача різниці вартості між квартирами. Обираючи такий спосіб захисту позивач обґрунтовує його тим, що наразі спільна дитина сторін проживає разом із нею, матеріальне утримання дитини здійснюється фактично за її рахунок, адже сплата аліментів від відповідача відбувається в мінімальному розмірі, що не дозволяє позивачу здійснити виплату різниці вартості квартири АДРЕСА_3 , на користь відповідача. Разом із позовною заявою заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
13 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Волкова Людмили Григорівни, в якому відповідач позов не визнає посилаючись на те, що позивач обрала не вірний спосіб захисту прав, оскільки спільне майно подружжя підлягає поділу з врахуванням неподільності двох квартир, а відтак оскільки сторони не дійшли згоди щодо отримання грошової компенсації та внесення грошової суми на депозитний рахунок відносно неподільної речі наявні підстави для визнання за кожним з подружжям прав власності на 1/2 частину вказаного майна без його реального поділу, залишивши майно у спільній частковій власності подружжя. Наголошує, що запропонований позивачем спосіб поділу спільного майна неможливий в контексті положень статті 69 ЦК України через відсутність згоди відповідача на такий спосіб поділу, який суттєво порушує баланс інтересів сторін. В контексті викладеного просить здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за кожним із подружжя по 1/2 від заявлених у позові квартир. Зустрічних позовних вимог не заявлено.
20 травня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача посилаючись на те, що склад та обсяг майна, який заявлено для поділу між колишнім подружжям, дозволяє здійснити його реальний поділ шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна. Наголошує, що отримання згоди на компенсацію належної частки подружжю за своєю правовою природою притаманно вимогам, коли при поділі майна один з подружжя позбавляється частки в порушення засад рівності, тоді як у цій справі позивач просить собі виділ у власність об`єкт нерухомого майна, який є меншим за розміром, а отже вона не повинна сплачувати відповідачеві жодної компенсації. 
22.12.2025 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог згідно якої 5 вимогою позову заявлено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , компенсацію вартості частки у нерухомому майні у розмірі 441424 грн.»
15 січня 2026 року ухвалою Херсонського міського суду прийнято до спільного розгляду уточнену позовну заяву від 22.12.2025 року.
23 січня 2026 року надійшли заперечення на уточнення позовних вимог від представника відповідача, адвоката Волкової Л.Г. згідно яких наголошується на безпідставності заявленої вимоги виділити позивачу квартиру за адресою АДРЕСА_2 , без надання компенсації іншому власнику – відповідачу та викладені прохання припинити за позивачем право власності на 1/2 частки від обох квартир із виплатою позивачу компенсації в розмірі 717 738, 00 грн. та 497 026, 00 грн. відповідно.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 лютого 2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, підтримала щодо розподілу майна сторін, наполягала на рішенні суму, саме на позиції щодо сплати позивачу вартості 1/2 частин квартир, відповідачу залишити обидві квартири. Вартість 1/2 частин квартир буде сплачено позивачу за рішенням суду.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано шлюб про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, складено актовий запис про шлюб №977.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі народжено дитину ОСОБА_3 про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області в Книзі реєстрації народжень 11.10.2011 року зроблено відповідний актовий запис №841.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2024 року по справі №766/8032/24, що набрало законної сили 02.01.2025 року шлюб між сторонами розірвано. При розірванні шлюбу спір про поділ спільного майна подружжя не вирішувався.
25.04.2024 року Херсонським міським судом Херсонської області видано наказ по справі №766/5904/24 , яким стягнуто з відповідача, на користь позивача, аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 18.04.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Сторонами визнається і не оспорюється, що заборгованість по оплаті аліментів відсутня, їх щомісячний розмір становить 3200,00 грн.
Судом також встановлено, що у період шлюбу за спільні кошти сторонами придбано нерухоме майно:
- Квартира, загальна площа 72, 4 кв.м., житлова площа 46,8 кв.м., 4-кімнатна, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101, котра зареєстрована 17.08.2020 року за ОСОБА_2 як власником згідно договору купівлі-продажу, серія та номер №1402, виданий 17.08.2020 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г.;
- Квартира, загальна площа 92,0 кв.м., житлова площа 46,9 кв.м., 2-кімнатна, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221, котра зареєстрована 13.11.2012 року за ОСОБА_2 як власником згідно договору купівлі-продажу, ВРХ 939342, 09.11.2012, посвідчено приватним нотаріусом м. Херсона Бєгєй В.О. за р. №1646.
Згідно висновку судового експерта Андреєвої Олени Анатоліївни від 10.12.2025 року №172-25-2407 ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247372265101, станом на дату проведення експертизи, яка прийнята 05.12.2025р., може становити: 994 052 (дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі п`ятдесят дві) гривні 00 коп. без ПДВ. Ринкова вартість квартири кв. АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221, станом на дату проведення експертизи, яка прийнята 05.12.2025р., може становити: 1 435 476 (один мільйон чотириста тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 00 коп. без ПДВ. Виділ в натурі ідеальної 1/2 частки від квартири загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101 у вигляді відокремленої та ізольованої частки для посімейного заселення з урахуванням діючих нормативних будівельних вимог, технічно неможливо. Виділ в натурі ідеальної 1/2 частки квартири загальною площею 92,0 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221 у вигляді відокремленої та ізольованої для посімейного заселення з урахуванням діючих нормативних будівельних вимог, технічно неможливо.
Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).
Отже, у статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. 
Поділ майна подружжя, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, є підставою для набуття особистої приватної власності кожним із подружжя. 
При цьому, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Позов про визнання права на частку в праві спільної часткової власності не є вимогою про поділ майна в натурі. Тому при визнанні права на частку не здійснюється вказівка які саме об`єкти в натурі відповідають частці в праві спільної часткової власності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 344/5437/17 (провадження № 61-124св20)).
Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року по справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21) зазначено, що «застосований спосіб поділу спірного майна, за яким одному і другому з подружжя виділяється окремий житловий будинок, є найбільш прийнятним у цьому випадку, оскільки вирішує спір по суті і забезпечує кожному з подружжя можливість володіння і користування окремим, а не спільним, нерухомим майном. Запропонований позивачем спосіб поділу не вирішує спір, оскільки залишає закінчений будівництвом будинок і незавершений будівництвом будинок у спільній власності».
Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20))».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено: «склад та обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та підлягає поділу між ними, дозволяв суду здійснити його реальний поділ шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна. Саме такі мотиви, викладені у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у цій справі, що стали однією з підстав передачі судом касаційної інстанції справи на новий апеляційний розгляд. Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду дійшов обґрунтованого висновку про доцільність проведення у цій справі реального поділу майна між подружжям у спосіб виділення кожному в натурі окремих видів (об`єктів) майна, як просили здійснити сторони в первісному та зустрічному позовах».
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).
Процесуальний закон не містить підстав не враховувати при розгляді спору про поділ спільного майна подружжя предмет, підстави позову, та власне позовні вимоги, які заявив позивач (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2024 року в справі № 362/1505/18 (провадження № 61-6304св23)).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
У справі, що розглядається звертаючись з позовними вимогами щодо бажаного варіанту поділу спільного майна подружжя, позивач враховувала його вартість, яка встановлена проведеною судовою експертизою і за позовними вимогами просить до присудження собі майно вартістю 994 052 грн., а відповідачеві - 1 435 476 грн. У заяві про збільшення розміру позовних вимог, що подана 22.12.2025 року, позивач обираючи собі квартиру меншою вартістю заявила про компенсацію їй різниці між квартирами у розмірі 441424 грн., а саме різницю, яка складається із перевищення вартості квартири, котра залишається відповідачеві. Про фінансову неспроможність виплатити таку компенсацію відповідач не заявляв.
У доктрині зазвичай виокремлюється компенсаційна функція приватного права, яка спрямована на відновлення порушених цивільних прав і полягає в наданні таких засобів (зазвичай, грошей), завдяки яким це стало б можливим. Так, при пошкодженні майна особи сплачується його вартість або гроші, необхідні для ремонту; при завданні шкоди здоров`ю особи - кошти для лікування, протезування, реабілітації тощо; при поширенні неправдивої інформації про особу - її спростування та грошова компенсація моральної шкоди та ін. «Сompensare» (з лат.)) означає відшкодовувати або урівноважувати. По своїй суті компенсація в приватному праві - це певні дії задля справедливого «урівноваження» майнової чи немайнової втрати (внаслідок, наприклад, завдання шкоди чи припинення повністю або частково певного суб`єктивного права) шляхом сплати особі грошей, як загального еквіваленту всіх цінностей, або передання їй будь-якого майна такого роду, якості та вартості, що дадуть змогу «залагодити» понесену втрату (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2024 року в справі № 369/3056/21 (провадження № 61-8040св23)).
Відтак, визначений спосіб поділу майна відповідає презумпції рівності часток кожного з подружжя, оскільки у результаті його поділу кожен із колишнього подружжя одержує у натурі рівну кількість об`єктів нерухомого майна, вартість яких є максимально наближеною до розміру ідеальної частки у спільному майні. При цьому, оскільки майно, що виділяється відповідачу за вартістю є дорожчим від ідеальної долі на 441424 грн., тому суд приходить до висновку, що одночасно з проведеним поділом є правильним стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму грошової компенсації в забезпечення рівності часток подружжя.
З урахуванням викладеного суд відхиляє доводи відповідача про те, що обраний позивачем порядок поділу не враховує рівність сторін як співвласників.
Одночасно суд наголошує, що спір належить до категорії спорів в яких про припинення своєї частки у спільному майні та отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, а відтак внесення коштів на депозитний рахунок суду, не потребується. 
Суд також враховує, що в дотримання принципу змагальності сторін, було надано можливість відповідачу та його представнику або погодити визначену вартість спірного майна або надати докази, які б спростували цю оцінку, однак наданим правом відповідач та його представник не скористалися, покликались на те, що спірне майно не підлягає поділу у натурі.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі, а саме сплачений позивачем судовий збір при подачі позову.
Керуючись статтями 4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив
Позов адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру, загальною площею 72, 4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., 4-кімнатну, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101 та квартиру, загальною площею 92,0 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., 2-кімнатну, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221.
Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, 
- виділивши у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартиру загальною площею 72, 4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., 4-кімнатну, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101, вартістю 994 052,00 грн.;
- виділивши у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру, загальною площею 92,0 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., 2-кімнатну, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221, вартістю 1 435 476,00 грн.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру загальною площею 72, 4 кв.м., житловою площею 46,8 кв.м., 4-кімнатну, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2147372265101, вартістю 994 052,00 грн.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру загальною площею 92,0 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., 2-кімнатну, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8867221, вартістю 1 435 476,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_6 ), компенсацію вартості частки у нерухомому майні у розмірі 441 424,00 грн. (чотириста сорок одна тисяча чотириста двадцять чотири гривні 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 7 267,20 грн. (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень 20 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. І. Кузьміна 	

Повний текст рішення складено 05.03.2026 року.