КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2026 року м. Київ справа №320/18452/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ТОВ "АКРІС АГРО" до Головне управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "АКРІС АГРО" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.12.2024 №01433860701, 01433870701.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про відсутність правових підстав для проведення планової виїзної перевірки, оскільки товариство не відповідало критеріям, визначеним підпунктом 69.35-2 п. 69 підр. 10 розд. ХХ “Перехідні положення” ПКУ. Вказані обставини, на переконання позивача, обумовлюють протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих внаслідок незаконної перевірки. Крім того, позивач зазначає, що усі документи необхідні для проведення перевірки були надані контролюючому органу, інших додаткових пояснень чи документів відповідачем не витребовувались. Позивач також наполягає на недоведеності контролюючим органом відсутності у контрагента ТОВ «ІВЕНРАЙС» можливостей виконувати роботи, визначені договорами підряду, оскільки не з`ясовані можливості контрагента залучати до виконання робіт субпідрядників. На думку позивача, є необґрунтованим твердження про неможливість ідентифікувати площі земельних ділянок, які оброблялись контрагентом, оскільки такі дії виходять за межі предмету перевірки. Вказує на неналежне дослідження Договору підряду, можливості контрагентом залучення до виконання роботи субпідрядників, а також не дослідження можливості товариством вирощувати сільськогосподарську продукцію. Товариство зазначає також, що не подання ним повідомлень за формою 20-ОПП спростовується звітуванням про наявні земельні ділянки шляхом подачі податкової звітності, де земельні ділянки вже задекларовані. Відтак, на переконання позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті з порушенням норм чинного податкового законодавства України, що є підставою для їх скасування.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Звертав увагу суду, що надані до перевірки акти виконаних робіт, складені між ТОВ «АКРІС АГРО» та ТОВ «ІВЕНРАЙС» на виконання договорів підряду, не дають можливість ідентифікувати, які саме площі земельних ділянок оброблялись ТОВ «ІВЕНРАЙС». Відповідач також вказує, що під час перевірки не були надані обгрунтовані розрахунки площ земельних ділянок в рамках окремих територіальних громад, які належать на праві оренди або суборенди ТОВ «АКРІС АГРО», що не дозволив ідентифікувати фактичний рух активу (рухомого майна) по ланцюгу постачання та його походження. Також контролюючий орган вказує про встановлене перевіркою неподання/ несвоєчасне подання товариством повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані із оподаткуванням або через які провадиться діяльність до контролюючого органу за формою 20-ОПП. 
Позивач також надав до суду відповідь на відзив, в якому наголосив на протиправності висновків контролюючого органу, що призвело до прийняття спірних ППР за відсутності на те підстав.
Відповідачем також направлено до суду додаткові пояснення, у яких наголошено на відсутності підстав для задоволення позову, оскільки доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам податкового законодавства України.
До суду також надійшли письмові пояснення позивача, в яких додатково звернуто увагу на реальності господарських операцій ТОВ «АКРІС АГРО» з ТОВ «ІВЕНРАЙС».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.
Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АКРІС АГРО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, валютного - за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2019 по 31.12.2023 та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складено акт перевірки від 16.10.2024 № 114156/ж5/26-15-07-01-05-20/39187824 на підставі якого було видано податкові повідомлення-рішення від 16.12.2024 №01433860701 та № 01433870701.
Як вбачається з акту перевірки, ТОВ «АКРІС АГРО» неправомірно визначено суму податкового кредиту у податковій звітності за період з березня 2020 року по березень 2022 року по взаємовідносинах із ТОВ «ІВЕНРАЙС» на підставі договорів про надання сільськогосподарських послуг/виконання сільськогосподарських підрядних робіт на загальну суму 217 374 279,64 грн., в т.ч. ПДВ - 36 229 046,61 грн.
На переконання контролюючого органу, надані до перевірки акти виконаних робіт, складені між ТОВ «АКРІС АГРО» та ТОВ «ІВЕНРАЙС» на виконання договорів підряду не дають можливість ідентифікувати, які саме площі земельних ділянок оброблялись ТОВ «ІВЕНРАЙС», до перевірки, як стверджує відповідач, не були надані обгрунтовані розрахунки площ земельних ділянок в рамках окремих територіальних громад, які належать на праві оренди або суборенди ТОВ «АКРІС АГРО», зокрема. неможливо ідентифікувати фактичний рух активу (рухомого майна) по ланцюгу постачання та його походження. 
В акті перевірки зазначено також, посадовими особами ТОВ «АКРІС АГРО» не було надано пояснення та документи, що спростовують вину у вчиненні податкового правопорушення.
Не погоджуючись з викладеними у акті перевірки висновками позивачем подано до ГУ ДПС у м. Києві заперечення від 25.11.2024.
За результатами розгляду заперечення позивача ГУ ДПС у м. Києві надано лист-відповідь від 09.12.2024 № 48107/Ж12/26-15-07-01-05-27, відповідно до якого висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення – без задоволення. 
При цьому, висновки акта перевірки були доповнені та викладені у наступній редакції:
«Перевіркою пунктів № 1, 2, 3.1.1,3.1.2.1, 3.1.2.3, 3.1.3, 3.1.4.2-3.1.4.4, 3.1.5.1, 3.1.5.2.1, 3.1.5.3-3.1.5.9, 3.2, 3.3 плану перевірки порушень не встановлено.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «АКРІС АГРО»:
1) п.п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, 198.1, п.п. 198.2, п.п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п.п.200.1, п. 200.2 ст.200, п. 201.1 п. 201.2 ст. 201, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з ПДВ, на загальну суму 36 229 046 грн, у тому числі за грудень 2023 року на суму 36 229 046 грн;
2) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями;
3) п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755–VI із змінами та доповненнями та розділу 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, щодо подання з помилками податкових розрахунків за 2019 - 2023 роки;
4) п. 257.1 ст. 257 розділу ІХ Податкового кодексу України 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами і доповненнями у зв`язку не поданням ТОВ «АКРІС АГРО» декларації з рентної плати за І-ІV квартали 2019 року, І-ІV квартали 2020 року, І-ІІ 2021 року, ІІІ квартал 2022 року до ДПІ Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Славутська ДПІ, Славутський район, 2214)».
16.12.2024 ГУ ДПС у м. Києві прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення №01433860701 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 36 229 046,00 грн. та № 01433870701 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 827 920,00 грн. 
Не погоджуючись з висновками ГУ ДПС у м. Києві позивач у порядку адміністративного оскарження подав скаргу на ППР від 16.12.2024 № 01433860701 та № 01433870701 до контролюючого органу вищого рівня – Державної податкової служби України.
Однак, рішенням ДПС України від 13.03.2024 № 7114/6/99-00-06-01-01-06 скаргу ТОВ «АКРІС АГРО» залишено без задоволення, а ППР від 16.12.2024 № 01433860701 та № 01433870701 – без змін.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Однією з підстав позову зазначено процедурні порушення з боку відповідача під час проведенння планової виїзної документальної перевірки.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень. Підставам позову такого змісту, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками перевірки, - переходити до перевірки підстав позову, пов`язаних з оспорюванням висновку контролюючого органу про вчинення платником податків податкового правопорушення (порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виснувала таке: аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.
Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18.
Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, в першу чергу судом досліджується питання наявності чи відсутності порушень відповідачем вимог законодавства під час призначення та проведення перевірки.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до вимог п. п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну податкову службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну податкову політику є Державна податкова служба України.
Таким чином, план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на поточний рік оприлюднюється на офіційному вебпорталі ДПС України (https://tax.gov.ua) (Головна/Діяльність/Плани та звіти роботи) до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
З абзацу першого пункту 77.2 статті 77 ПК України слідує, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України установлено, що з 1 грудня 2023 року по 31 грудня 2024 року включно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2023 та 2024 роки можуть бути включені:
1) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції;
2) платники податків, які здійснюють/здійснювали діяльність у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес);
3) платники податків, які надають/надавали фінансові, платіжні послуги;
4) нерезиденти, які здійснюють/здійснювали в Україні діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, та/або відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва нерезидента, які відповідають хоча б одному з таких критеріїв:
рівень зростання податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень зростання доходів платника податків;
декларування нарахованої заробітної плати за відсутності декларування об`єкта оподаткування податком податку на прибуток або декларування доходу, звільненого від оподаткування відповідно до міжнародного договору України;
5) інші платники податків, які на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, відповідають хоча б одному з таких критеріїв:
рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників єдиного
рівень сплати податку на додану вартість на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників податків, у яких операції з вивезення товарів за межі митної території України становлять 25 і більше відсотків загального обсягу постачання та одночасно рівень сплати податку на прибуток становить не менше 50 відсотків рівня сплати податку на прибуток у відповідній галузі;
дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази;
загальна сума витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального річного доходу. задекларованого у такій декларації, за умови що сума загального річного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, становить 10 мільйонів гривень і більше;
нарахування та/або виплата податковим агентом юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати в розмірі менше середньої заробітної плати у відповідній галузі у відповідному регіоні (за основним місцем обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику).
При формуванні плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2024 рік враховуються показники позитивної динаміки:
рівнів сплати податку на прибуток та податку на додану вартість по відповідній галузі за дев`ять місяців 2023 року. Після настання граничних строків для подання річної звітності враховуються показники за 2023 рік. У разі якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, враховуються показники за попередній рік:
рівнів нарахування та/або виплати податковим агентом юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати за дев`ять місяців 2023 року. Після настання граничних строків для подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за четвертий квартал 2023 року враховуються показники за чотири квартали 2023 року.
ТОВ «АКРІС АГРО» - юридична особа, яка заснована 18.04.2014 в Україні та здійснює наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид діяльності); допоміжна діяльність у рослинництві; післяурожайна діяльність; оброблення насіння для відтворення; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; складське господарство; рекламні агентства.
Судом встановлено, що ТОВ «АКРІС АГРО» є сільськогосподарським товаровиробником, платником єдиного податку 4 групи.
Контролюючим органом у своєму відзиві на позовну заяву вказує про наявність підстав для проведення перевірки з огляду на перевищення дебіторської заборгованості підприємства над кредиторською, що обґрунтовано контролюючим органом тим, що, згідно Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2021 за реєстраційним номером № 9432664864, «поданий ТОВ «АКРІС АГРО», розмір кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду (рядок 1125) складав 94 467,0 тис. грн., а поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги (рядок 1615) 19 933,0 тис. грн.
Отже, контролюючим органом доведено, що дебіторська заборгованість ТОВ «АКРІС АГРО» перевищує кредиторську заборгованість. Належних доводів зворотного позивачем не наведено. 
Вищевстановлені обставини свідчать про наявність законних підстав для проведення планової документальної перевірки.
Разом з тим, досліджуючи питання правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 16.12.2024 №01433860701 та №01433870701, суд вказує наступне. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Абзацем 2 п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 вищевказаної статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг (абзац перший та другий пункту 198.3 статті 198 ПК України).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (пункт 198.6. ст. 198 ПК України).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року №996-XIV ( далі- Закон № 996-XIV), яким передбачено, зокрема:
- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. (стаття 1 Закон №996-XIV)
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. (частина перша статті 9 Закону №996-XIV).
Отже, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.
При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення суб`єктами господарювання відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Як встановлювалось судом вище, за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення ТОВ «АКРІС АГРО»:
1) п.п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, 198.1, п.п. 198.2, п.п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п.п.200.1, п. 200.2 ст.200, п. 201.1 п. 201.2 ст. 201, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з ПДВ, на загальну суму 36 229 046 грн, у тому числі за грудень 2023 року на суму 36 229 046 грн;
2) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України;
3) п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та розділу 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, щодо подання з помилками податкових розрахунків за 2019 - 2023 роки;
4) п. 257.1 ст. 257 розділу ІХ Податкового кодексу України у зв`язку не поданням ТОВ «АКРІС АГРО» декларації з рентної плати за І-ІV квартали 2019 року, І-ІV квартали 2020 року, І-ІІ 2021 року, ІІІ квартал 2022 року до ДПІ Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Славутська ДПІ, Славутський район, 2214).
З акту перевірки від 16.10.2024 № 114156/ж5/26-15-07-01-05-20/39187824 вбачається, що вказаний висновок мотивований контролюючим органом нереальністю господарських операцій, які виникли між ТОВ «АКРІС АГРО» та ТОВ «ІВЕНРАЙС», з огляду на відсутність у останнього достатньої кількості техніки, яка б була потрібною для досягнення мети договорів підряду на виконання сільськогосподарських робіт та відсутність зазначення у таких правочинах інформації щодо конкретних площ (кадастрових, номерів або меж земельних ділянок), на яких мають бути виконані контрагентом підрядні роботи, що не дає змогу ідентифікувати належність оброблюваних полів саме як полів Замовника.
На підставі вищевказаних висновків 16 грудня 2024 року контролюючим органом прийняті спірні податкові повідомлення-рішення №01433860701 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 36 229 046,00 грн. та № 01433870701 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 827 920,00 грн.
Разом з тим, суд не погоджується з обгрунтованість висновків контролюючого органу про завищення ТОВ «АКРІС АГРО» суми від`ємного значення з ПДВ на загальну суму 36 229 046 грн з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 02.03.2020 р. між ТОВ «АКРІС АГРО» та ТОВ «ІВЕНРАЙС» було укладено договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт №02/03/20-15, відповідно до якого Підрядник (ТОВ «ІВЕНРАЙС») зобов?язується виконати на виробничих площах Замовника (ТОВ «АКРІС АГРО») сільськогосподарські роботи: оранка, сівба, культивація, боронування, дискування, внесення добрив, збір зернових та/або бобових культур й т.ін (далі також - «Роботи») на його умовах, а Замовник зобов?язується прийняти та оплатити виконані Роботи.
Відповідно до п. 1.2 Договору підряду №02/03/20-15 від 02.03.2020 р., конкретне найменування (вид) Робіт, що підлягають виконанню, територія Робіт, їх строки, обсяги і ціна й т.ін. узгоджуються Сторонами шляхом підписання додатків до Договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору підряду №02/03/20-15 від 02.03.2020 р., Підрядник виконує Роботи на власній та/або орендованій техніці силами свого персоналу та/або сублорядників на власному пальному.
Відповідно до п. 2.2 Договору підряду №02/03/20-15 від 02.03.2020 р., дати планового початку Робіт і орієнтовні строки їх виконання щодо кожного виду Робіт визначається відповідним додатком до Договору, але можуть бути скориговані Замовником з погодних та/або технологічних причин.
Ціна Робіт Підрядника визначається за 1 гектар оброблених площ й узгоджується
Сторонами у додатках до Договору (п. 3.1 Договору підряду №02/03/20-15 від 02.03.2020 р.).
Пунктом 3.2 Договору підряду №02/03/20-15 від 02.03.2020 р. передбачено, що остаточна вартість виконаних Підрядником Робіт (сума до оплати) обчислюється і оплачується в гривнях виходячи із актів здачі-приймання виконаних робіт, що підписані Сторонами.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2020 р. між ТОВ «АКРІС АГРО» та ТОВ «ІВЕНРАЙС» було укладено Договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт №31/12/20-03, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник зобов?язується в порядку та на умовах, визначених Договором, виконати комплекс робіт та послуг з вирощування зернових та/або бобових та/або олійних культур, надавати інші послуги у сфері рослинництва (далі за текстом - «Роботи або Послуги»), а Замовник зобов?язується прийняти та оплатити виконані роботи та послуги.
Відповідно до п. 1.2 Договору підряду №31/12/20-03 від 31.12.2020 р., Роботи, що є предметом Договору, підлягають виконанню на сільськогосподарських площах (полях) Замовника, які знаходяться на території Рівненської, Хмельницької та ін. областях, у т.ч.:
- вирощування зернових та технічних культур: вирощування зернових культур на зерно для продовольчого споживання, на корм, на насіння; вирощування бобових культур, які підлягатимуть сушінню, луцінню на зерно для продовольчого споживання, на корм, на насіння; вирощування зернових і зернобобових, а також їх сумішей на зелений корм, випас, сіно, сінаж, силос;
- послуги у рослинництві: передпосівна підготовка полів і насіння сільськогосподарських культур; посів і садіння сільськогосподарських культур; обприскування сільськогосподарських культур;
- збирання врожаю та підготовка продукції до первинної реалізації : очищення, різання, сортування, сушіння, дезінфекція, покривання воском, полірування, пакування, лущення, замочування, охолодження чи пакування навалом, у тому числі з фасуванням у безкисневому середовищі; захист рослин від хвороб і шкідників; агрохімічне обслуговування. 
Найменування робіт, їх обсяг та строки виконання погоджуються Сторонами в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.3 Договору підряду № 31/12/20-03 від 31.12.2020). 
Відповідно до п.1.4 Договору підряду № 31/12/20-03 від 31.12.2020р., якщо Сторони не домовляться про інше шляхом підписання Додатку, роботи виконуються із використанням матеріалів і сировини (насіння, агрохімікати, добрива і інше) Замовника, які надаються Підряднику до початку відповідних робіт.
Підпунктами 1.5, 1.6 Договору визначено, що роботи виконуються на пальному Підрядника належною йому на праві власності або такою, що перебуває у користуванні, технікою. Підрядник має право залучити до виконання робіт субпідрядників, але при цьому несе повну відповідальність за їх дії та бездіяльність перед Замовником. 
Пунктом 1.7 Договору підряду № 31/12/20-03 від 31.12.2020 передбачено, що конкретні поля при наданні послуг, що вказані у відповідних Додатках, в межах відповідних областей та районів визначаються згідно усних та/або письмових вказівок Замовника, які надаються Підряднику шляхом їх надіслання на електронну пошту та/або по факсу та/або надані по телефону. 
Відповідно до пп. 2.1 та 2.2. Договору вартість робіт та послуг визначається Сторонами в Додатках до нього. Загальна вартість виконаних робіт та наданих послуг визначається згідно Актів виконаних робіт, які будуть підписані Сторонами протягом строку дії Договору. 
Судом встановлено, що на виконання договорів підряду № 02/03/20-15 та № 31/12/20-03 від 31.12.2020 р. сторонами були підписані додатки до них, в яких були погоджені : вид робіт, територія їх виконання (область, район), дата планового початку робіт,їх обсяг, строк та ціна. 
Крім того, в пункті 2 Додатків до Договору підряду № 02/03/20-15 та в п. 4 Додатків до Договору підряду № 31/12/20-03 сторони погодили, що конкретні поля в межах відповідних районів, на яких Підрядником будуть виконані роботи визначаються згідно вказівок Замовника. 
Отже, суд вказує, що доводи контролюючого органу про відсутність в первинних документах відомостей щодо оброблених підрядником площ є безпідставним, як і мотивування контролюючим органом неможливості ідентифікації оброблених ТОВ «ІВЕНРАЙС» полів як полів Замовника через відсутність у Додатках до Договорів конкретних площ (кадастрових номерів або меж земельних ділянок), на які проводилися підрядні роботи, є помилковими та не спростовують факту їх дійсного виконання контрагентом-постачальником, що підтверджується також реєстрами нарядів на роботу в яких відображені: поле (її номер, об`єднана територіальна громада), техніка, вид робіт, кількість оброблених гектарів. 
Крім того, чинним законодавством не вимагається зазначення у таких договорах (контрактах) кадастрових номерів земельних ділянок, які підлягають обробленню
Суд вбачає за належне також вказати, що в ході проведення перевірки за дослідженими документами контролюючому органу було відомо про наявність у товариства земельних ділянок в користуванні у регіонах, які зазначені в первинних документах та підтверджують правомірність сформованого податкового кредиту, що підтверджується додатково податковими деклараціями товариства, які були дослідженні під час перевірки, про що вказано в самому акті перевірки.
Зокрема, судом встановлено, що факт опрацювання відповідачем Декларацій платника єдиного податку 4 групи за період з 01.01.2019 по 31.12.2023 підтверджується Додатком 4 до акту перевірки, при цьому результати перевірки контролюючим органом достовірності, повноти нарахування та сплати орендної плати за землю містяться на сторінках 63-65 акту перевірки. 
Суд враховує та зазначає, що під час проведення перевірки товариством були надані контролюючому органу пояснення та документи фінансово-господарської діяльності підприємства, необхідні для проведення перевірки та зауважень до яких контролюючим органом не встановлено.
Стосовно посилань відповідача на інформацію стосовно контрагента (ТОВ «ІВЕНРАЙС») про відкриття провадження про банкрутство ухвалою Господарського суду міста Києві від 18.12.2023 у справі №910/18683/23, неможливість проведення документальної планової перевірки вказаного товариства у зв`язку із відсутністю посадових осіб підприємств за юридичною адресою, як і інша податкова інформація з ЄРПН щодо ТОВ «ІВЕНРАЙС» в частині виконання ним сільськогосподарських робіт з оброблення земельних ділянок, суд вказує, що зазначене не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.
Щодо посилань відповідача на недоліки у повідомленнях за формою 20-ОПП по контрагенту ТОВ «ІВЕНРАЙС», недостатність матеріальних ресурсів для досягнення мети визначеної в двосторонніх договорах, суд зазначає, що за договорами підряду № 02/03/20-15 та № 31/12/20-03 від 31.12.2020 р. передбачено право Підрядника ТОВ «ІВЕНРАЙС» на залучення до виконання умов Договору субпідрядників, що в свою чергу не було належним чином досліджено та враховано контролюючим органом.
При цьому, контролюючий орган визнає наявність у ТОВ «ІВЕНРАЙС» сільськогосподарської техніки для виконання задокументованих підрядних робіт. Так, на сторінці 37 акту перевірки вказано, що ТОВ «ІВЕНРАЙС», згідно відомостей за формою 20-ОПП, використовує об?єкти оподаткування 353 одиниць, а саме: автомобілі та с/г техніка 353 шт, паливний склад 8 шт., склад 7 шт., інші (офіси, тепловози); об?єкти оподаткування зареєстровані в 9 областях України.
Проте, мотивів для висновків про недостатню кількість у ТОВ «ІВЕНРАЙС» сільськогосподарської техніки для виконання задокументованих операцій контролюючим органом не наведено.
Суд звертає увагу, що законодавством не визначено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності, а підприємство не позбавлене можливості залучати виробничі та трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів, чого не перевірив податковий орган.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 826/1398/14.
Разом з тим, суд зауважує, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХІV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі № 820/1910/18.
Отже, як встановлено судом, всі перераховані вище первинні документи містять повний перелік обов?язкових реквізитів, визначених ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV.
Договори між позивачем та його контрагентом (ТОВ «ІВЕНРАЙС») містять повний перелік необхідних реквізитів та істотних умов, передбачених вимогами законодавства. Згадані правочини на момент укладення також втілюють у собі обопільні добровільні наміри та мету сторін - досягнення економічної вигоди (підприємницького доходу) шляхом взаємного виконання сторонами взятих на себе обов?язків. 
Належних доводів та доказів зворотного відповідачем не наведено та не надано. 
Правочини між ТОВ "АКРІС АГРО" та ТОВ «ІВЕНРАЙС» є оплатними, такими, що відбулись в дійсності та тягнуть за собою зміну в майновому стані всіх учасників. 
Крім того, на момент укладення та виконання правочинів, у державних реєстрах відсутня жодна інформація стосовно фіктивності або незаконного (протиправного) характеру діяльності ТОВ «ІВЕНРАЙС», рівно як і відсутня інформація щодо не проведення державної реєстрації вказаного підприємства внаслідок дефектів у його правовому статусі, відсутності у нього затребуваних державою документів на посвідчення легальності, відсутності у нього обов?язкових ознак для набуття правосуб?єктності (назва, організаційно - правова форма, юридична адреса, засновники та посадові особи, статутний фонд тощо) або відсутності цього підприємств за юридичною адресою. 
Суд також вважає за належне навести правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.11.2022 по справі № 812/2112/17, а саме :
“…Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі…”
Суд наголошує, що жодних недоліків щодо оформлення первинних документів, складених за результатами здійснених спірних господарських операцій з контрагентом (ТОВ «ІВЕНРАЙС») відповідачем під час судового розгляду не встановлено.
Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 826/2926/14 зауважив, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень…Разом з цим, висновок про відсутність факту здійснення господарських операцій може ґрунтуватися лише на встановлених обставинах щодо повної відсутності відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції).
Визначальним для вирішення спорів про обґрунтованість формування податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.
Суд наголошує, що остаточний висновок щодо реальності/нереальності спірних господарських операцій, має бути зроблений за наслідками аналізу усіх наявних у справі доказів і матеріалів, в їх системній сукупності та взаємозв`язку зі змістом укладених правочинів, також з урахуванням усіх доводів сторін, наведених на підтвердження чи спростування висновків, наведених у акті перевірки.
Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 по справі № 380/905/21.
Суд вказує, що на підтвердження реальності задокументованих господарських операцій позивачем під час судового розгляду надано належним чином складені первинні документи, до яких зауважень контролюючим органом не встановлено.
Отже, судом встановлено, що висновки відповідача не базуються на аналізі та виявленні недоліків первинних документів, складених за результатами задокументованих господарських операцій позивача з його контрагентом.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач правомірно та в повній мірі виконав свій обов`язок щодо декларування податкового кредиту, сформованого за рахунок спірних господарських операцій, що були предметом проведеної перевірки. 
Належних та допустимих доказів щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту відповідачем не надано. 
Судом встановлено, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності й обережності.
Обов`язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.
Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність декларування ТОВ "АКРІС АГРО" у податковій звітності суми податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ІВЕНРАЙС» на загальну суму 36 229 046 грн. 
Отже, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.12.2024 №01433860701, прийнятого на підставі вищевикладених необґрунтованих висновків контролюючого органу.
Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 16.12.2024 № 01433870701 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 827 920,00 грн. суд вказує таке. 
ГУ ДПС у м. Києві зазначено, що на порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України ТОВ «АКРІС АГРО» не подано повідомлення/невчасно подано/не подано відомості щодо зміни стану про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які провадиться діяльність до контролюючого органу у м. Києві за формою № 20-ОПП, пов`язаних з оподаткування або через які провадиться діяльність в кількості 11 598 об`єктів.
При цьому, контролюючим органом визнано, що ТОВ «АКРІС АГРО» до заперечення надано додаткові документи, проте з незрозумілих причин вони були залишені без належної уваги. 
Суд також вказує, що ТОВ «АКРІС АГРО» є платником єдиного податку четвертої групи, який подає податкову декларацію та відомості про наявність земельних ділянок, що як наслідок є відповідним повідомленням контролюючого органу про належні товариству об`єкти оподаткування, зокрема, земельні ділянки. Оскільки платником податків щорічно подаються податкові декларації подання ним Повідомлень за формою № 20-ОПП щодо вже задекларованих об`єктів оподаткування, зокрема, земельних ділянок, не є обов`язковим.
Доводи контролюючого органу про фактичне неподання товариством Повідомлень за формою № 20-ОПП спростовується встановленим звітуванням товариством про наявні у нього земельні ділянки, шляхом подачі Податкової декларації, в якій вони задекларовані.
Відповідно до п. 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588 (далі Порядок №1588) у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.
Порядок №1588 вказує на строки виключно повідомлення про об`єкт оподаткування за формою 20-ОПП, однак повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік.
Положення статті 117 ПК України передбачають відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрацію) платника податків у відповідному контролюючому органу та містять вичерпний перелік порушень, які тягнуть за собою накладення штрафу. Тобто, дана стаття передбачає відповідальність за порушення, пов`язані лише зі взяттям на облік платника податків та своєчасною зміною облікових даних платника. Диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальність за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування.
Суд враховує та зазначає, що Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 640/18630/21, визначено що диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальності за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування.
Відтак, норми податкового законодавства не встановлюють строки подання повідомлення за формою №20-ОПП, що своєю чергою, виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно з п. 117.1 ст. 117 ПК України.
Стосовно застосованого позивачем п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо дії карантину на території України за постановами КМУ від 20.05.2020 №392, від 25.04.2023 №383, вказуючи про відсутність підстав для застосування відповідальності у вигляді штрафу за неподання повідомлення за ф. №20-ОПП під час дії зазначеного пункту податкового законодавства, та пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення ПК України, за яким тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (у т.ч. за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення за ф. №20-ОПП, заяви за ф. №1-ОПП) не застосовується, суд приймає до уваги та зазначає про відсутність у контролюючого органу правових підстав для застосування штрафної санкції за неподання повідомлення форми №20-ОПП в межах дії норм п. 52-1 та пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що не спростовувалось відповідачем.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій щодо ТОВ «АКРІС АГРО» на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та п. 117.1 ст. 117 ПК України. 
Враховуючи вищевикладене, спірне податкове повідомлення-рішення від 16.12.2024 №01432570701 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідачем не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, як того вимагає від сторін приписи частини першої статті 77 КАС України.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що обов`язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд зауважує, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 280/3703/23.
Податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України)
При цьому, позивачем надано достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 30 280,00 грн, що документально підтверджується платіжним документом.
Суд зазначає, що на час вирішення справи, позивачем не заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу, не надано до суду відповідних доказів, у зв`язку з чим, вирішенню судом такі витрати за ст. 134 та ст. 139 КАС України, під час винесення рішення у даній справі, не підлягають.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 30 280,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ТОВ "АКРІС АГРО" задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 16.12.2024 №01433860701 та №01433870701.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул.Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) на користь ТОВ "АКРІС АГРО" (01032, м.Київ, вул. Жилянська, буд. 106-Б, код ЄДРПОУ 39187824) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 30 280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.