Справа № 297/2325/20

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року  м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді        ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020070060000056 від 21.01.2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Студене, Міжгірського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, з середньо-технічною освітою, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на початку грудня 2019 року в змові з невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою домовленістю про сприяння за винагороду в незаконному переправленні осіб через державний кордон України зустрів на залізничному вокзалі в м. Мукачево ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Ачхой-Мартан, Ачхой-Мартановського району, Чеченської Республіки, громадянина Російської Федерації, який незаконно потрапив на територію України, та якого в подальшому шляхом надання невстановленого транспортного засобу перевіз до будинку АДРЕСА_3 , де переховував останнього, надавав проживання, харчування та керував його діями, як особою, яка бажає незаконно перетнути державний кордон України, з метою підшукання співучасника (співучасників), в якості провідника, і вичікування слушного часу для переправлення через кордон України до Угорщини.
З метою доведення свого злочинного умислу ОСОБА_4 16.01.2020 року в м. Берегове, за грошову винагороду підшукав та умовив співучасника, в якості провідника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в свою чергу за вказівкою ОСОБА_4 про необхідність для доведення злочину до кінця двох провідників, залучив до злочинної діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мали сприяти йому у незаконному переправленні через державний кордон України, раніше приховуваного ним громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .. 
В подальшому, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_6 у невстановлений слідством час 19.01.2020 року в м. Берегове, по вул. Б.Хмельницького, 4700 Євро, що за курсом Національного банку України становило 126444,10 гривень, разом з невстановленою слідством особою, на легковому автомобілі марки «VOLKSWAGEN Golf», сірого кольору, в салоні якого знаходився ОСОБА_6 , попередньо домовившись, підібрав співучасників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими разом прослідували в с. Астей, Берегівського району, де зупинилися на вказаному автомобілі поблизу міжнародного автомобільного пункту пропуску «Лужанка». 
Тоді, біля 18:30 години ОСОБА_4 передав для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діяли з ним за попередньою змовою та його вказівками, ОСОБА_6 .. Після цього останні, шляхом надання вказівок та порад, через поле у напрямку 187-188 прикордонних знаків ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташований біля АДРЕСА_4 , направляли і супроводжували, з метою уникнення прикордонних нарядів, вказаного громадянина Російської Федерації, до державного кордону України з Угорщиною. Далі, переправили останнього, через загороджувальний паркан з метою незаконного потрапляння на територію Угорщини, де о 01:30 годині на околиці населеного пункту Берегдороц всі троє були затримані нарядом прикордонної поліції Угорщини.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 332 КК України не визнав та пояснив, що здійснював підприємницьку діяльність, пов`язану з наданням послуг з працевлаштування громадян за кордоном, орендуючи офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору оренди, укладеного з ОСОБА_9 . За його словами, у кінці грудня 2019 року до його офісу звернувся чоловік на ім`я « ОСОБА_10 », який розмовляв на російській мові, зовнішньо був схожий на представника ромської національності, та цікавився можливістю працевлаштування за кордоном та необхідними для цього документами. На що він пояснив останньому про необхідність надання відповідних документів, зокрема біометричного паспорту або закордонного паспорту. Після того, як особа на ім`я « ОСОБА_10 » вийшов із його офісу, до нього підійшов ОСОБА_11 , який допомагав йому з ремонтом приміщення, та спитав, що хотіла вказана особа і повідомив, що може допомогти цьому чоловіку. На наступний день, особа на ім`я « ОСОБА_10 » знову прийшов до нього в офіс, після чого, обвинувачений, подзвонив ОСОБА_11 , який сказав, щоб цей чоловік приїхав ввечері близько 4-5 години на заправку «ОККО», розташовану поблизу державного кордону і попросив, щоб він теж приїхав туди з метою зведення його із цією особою. Тоді, ввечері він поїхав на своєму автомобілі марки «Ford Galaxy» іноземної реєстрації на заправку «ОККО», де пив каву, коли до нього підійшли дві особи, а потім під`їхав і ОСОБА_11 . Подальших дій вказаних осіб він не знає та тему їх розмови теж. Крім цього, він пояснив, що з особою на ім`я « ОСОБА_10 » зустрічався лише три рази і ніяких грошей останній йому не давав. 
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, його вина доведена наступним.
Так, однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п.16 ч 1 ст.7 КПК).
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст.23 КПК).
Відповідно до журналу судового засідання від 28.12.2023 року (т.3 а.п.80-81), судом визначено порядок та обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в тому числі і допит свідків. Свідки в жодне із судових засідань не з`являлися, через що судові засідання неодноразово відкладалися. Такі відкладення саме через неявку свідків відбувалися декілька разів. Судом неодноразово вживались заходи щодо забезпечення свідків в судове засідання, зокрема, неодноразово винесено ухвали про привід до свідків. 
При цьому, згідно повідомлення начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області №2032/106/27/1-2024 вбачається, що встановити місцезнаходження ОСОБА_7 не вдалось за можливе, оскільки він відсутній за місцем свого проживання.
Відповідно до повідомлення начальника Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області №5121/106/27/1-2024 вбачається, що здійснити привід ОСОБА_12 та ОСОБА_8 не вдалось можливим, у зв`язку з тим, що останні за місцем проживання відсутні.
Згідно листа Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України встановлено, що громадянина російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.04.2021 року передано для здійснення примусового видворення за межі території України.
Також, із рапорту о/у СКП Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 вбачається, що привід до свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не вдалось за можливим, оскільки остання відсутня за місцем свого проживання.
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.12.2024 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 , призваний на військову службу 01.03.2022 року. В подальшому під час проходження військової служби здійснив самовільне залишення частини та 20.11.2024 року затриманий працівниками НПУ та доставлений до Військової служби Правопорядку.
У зв`язку з чим, 18.09.2025 року прокурором Берегівської окружної прокуратури заявлено клопотання про дослідження допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подані ним суду в ході судового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 225 КПК, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 615 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо: показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Враховуючи, що свідки в жодне судове засідання не з`явились, незважаючи на вжиті судом заходи для забезпечення їх явки в судове засідання, суд дійшов висновку про неможливість їх безпосереднього допиту під час судового розгляду.
За таких обставин, з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості судового розгляду, а також недопущення втрати доказів, суд визнав за необхідне дослідити журнали судових засідання, а також відповідні технічні носії інформації, якими зафіксовано результати допитів свідків ОСОБА_8 та  ОСОБА_6 ..
Так, дослідженим в судовому засіданні протоколом судового засідання від 19.03.2021 року та DVD-R диском із допитом свідка ОСОБА_8 встановлено наступне.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що його товариш ОСОБА_15 запропонував йому за винагороду 50 Євро перевести через державний кордон іноземця. Так, 19.01.2020 року вони з ОСОБА_15 зустрілися на автозаправці неподалік державного кордону, куди під`їхав сірий «VOLKSWAGEN Golf», де на пасажирському сидінні був обвинувачений ОСОБА_4 , а на задньому сидінні іноземець, якого вони з товаришем нелегально перевели через державний кордон. Супровід іноземця вони здійснювали вдвох із ОСОБА_15 через кущі в обхід контрольного пункту пропуску. Однак, вже коли вони перетнули державний кордон України, їх затримали в Угорщині. Крім цього, свідок ОСОБА_8 зазначив, що був засуджений в Угорщині за вказаний злочин. 
Окрім того, з дослідженого журналу судового засідання від 21.04.2021 року та DVD-R диском із допитом свідка  ОСОБА_16 , встановлено наступне.
Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції показав, що потрапив на територію України нелегально із Курської області Російської Федерації до м. Харків звідки прибув до міста Києва. Із м. Київ він приїхав на поїзді в м. Мукачево, де його зустрів чоловік, ім`я якого він не пам`ятає, оскільки минуло вже 15 місяців з того часу. Далі, із м. Мукачево, вони приїхали на автомобілі іноземного виробництва в село біля кордону. Із вказаною особою він проживав близько двох тижнів та виїжджав з ним до лікарні і два рази в магазин за покупками. Покупки вони здійснювали за його кошти. Для його незаконного переправлення через кордон він передав особі, з якою проживав у будинку та пересувався разом з ним на автомобілі останнього, близько 5000 Євро. Так, до кордону його привезли на автомобілі, а вже далі він із двома особами пішов пішки до Угорщини, при цьому, зазначив, що пересувалися вони по кущах. Інші покази свідок не зміг дати в судовому засіданні, оскільки не пам`ятає у зв`язку з тим, що минуло вже багато часу з події його незаконного переправлення через державний кордон України.
Таким чином, дослідження журналів судових засідань та технічних записів допиту свідків було обумовлено об`єктивною неможливістю їх повторного допиту в судовому засіданні, здійснено з дотриманням вимог КПК України та спрямоване на забезпечене повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. 
Разом з тим, винуватість ОСОБА_4 доводиться, в тому числі, дослідженими письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими.
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками (том 2 а.с.11-13), проведеного слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області в присутності двох понятих зі свідком ОСОБА_8 , встановлено, що останній впізнав на пред`явленій фототаблиці під фото № 3 особу на ім`я « ОСОБА_10 », який разом із невідомою йому особою, на легковому автомобілі 19.01.2020 року привозив в с. Астей, нелегального мігранта, якого він разом із ОСОБА_15 в подальшому перевів через кордон між Україною та Угорською Республікою. Ознаками, за якими свідок впізнав особу є: форма обличчя, носа, рота та іншими ознаками. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 на фото № 3 зображений громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 14).
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання по фотознімкам (том 2 а.с. 15-17), проведеного слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області в присутності двох понятих зі свідком ОСОБА_7 , встановлено, що останній впізнав на пред`явленій фототаблиці під фото № 3 особу на ім`я « ОСОБА_10 », який разом із невідомою йому особою чоловічої статі, на легковому автомобілі в січні 2020 року підвозила його та ОСОБА_8 і «нелегалом» до с. Астей, звідки вони із ОСОБА_17 провели «нелегала» до Угорської Республіки. Ознаками, за якими свідок впізнав особу є: форма носа, обличчя, вух та іншими ознаками. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_7 на фото № 3 зображений громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 18). 
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання по фотознімкам (том 2 а.с. 19-20) проведеного офіцером (оперуповноваженим з протидії терористичним загрозам) оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_5 ) оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління на виконання доручення слідчого слідчого відділу Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 56 від 21.01.2020 року в присутності двох понятих зі свідком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що останній впізнав на пред`явленій фототаблиці під фото № 2 особу, яка допомагала йому незаконно перетнути кордон України. Ознаками, за якими свідок впізнав особу є: риси обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_6 на фото № 2 зображений громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 21).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (том 2 а.с. 167-168), проведеного офіцером (оперуповноваженим з протидії терористичним загрозам) оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_5 ) оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління на виконання доручення слідчого слідчого відділу Берегівського відділу поліції Гловного управління Національної поліції в Закарпатській області № 56 від 21.01.2020 року в присутності двох понятих зі свідком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що останній впізнав на пред`явленій фототаблиці під фото № 2 особу, яка допомагала йому незаконно перетнути кордон України. Ознаками, за якими свідок впізнав особу є: риси обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_6 на фото № 2 зображений громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_6 (том 2 а.с. 169).
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання по фотознімкам (том 2 а.с. 170-171), проведеного офіцером (оперуповноваженим з протидії терористичним загрозам) оперативно-розшукового відділу (з м.д. АДРЕСА_5 ) оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління на виконання доручення слідчого слідчого відділу Берегівського відділу поліції Гловного управління Національної поліції в Закарпатській області № 56 від 21.01.2020 року в присутності двох понятих зі свідком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що останній впізнав на пред`явленій фототаблиці під фото № 4 особу, яка виконувала роль «провідника» для його незаконного перетину через кордон. Ознаками, за якими свідок впізнав особу є: риси обличчя. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_6 на фото № 4 зображений громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_7 (том 2 а.с. 172).
Таким чином, вищезазначені протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фото-знімками, складені з дотримання вимог КПК, підтверджують, що свідки, які брали безпосередню участь у незаконному переправленні іноземного громадянина через державний кордон України та впізнали обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка організувала та забезпечила незаконне переправлення. Вказані протоколи є внутрішньо узгодженими, логічними, взаємодоповнюючими та не містять суперечностей, а тому суд визнає їх надоєними та допустимими доказами, які безпосередньо підтверджують причетність обвинуваченого до інкримінованого кримінального правопорушення. 
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2020 року, встановлено, що слідчий експеримент було проведено слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області за участю свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю перекладача ОСОБА_18 , у присутності двох понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .. Всім учасникам слідчого експерименту були роз`яснені їх права і обов`язки, про що свідчать їх підписи у вказаному протоколі.
Так, на пропозицію слідчого, свідок ОСОБА_6 пояснив, що на початку грудня 2019 року він приїхав з м. Київ на поїзді в м. Мукачево, де його зустріла особа чоловічої статі на ім`я « ОСОБА_21 ». Звідти вони поїхали на автомобілі «VOLKSWAGEN Golf» сірого кольору, в м. Берегове, де проживали до 19.01.2020 року. Жили вони майже весь час із ОСОБА_21 у приватному будинку, що розташований по головній дорозі та описав його. Під час проведення слідчого експерименту свідок вказав на будинок під АДРЕСА_3 . Також, свідок зазначив, що з даного будинку за весь період часу вони виїжджали 2 рази до магазину – супермаркету, що розташований зліва від головної дороги та показав маршрут, яким вони пересувалися. Вказаний протокол підписано всіма учасниками слідчого експерименту (том 2 а.с. 29-33).
Вказані обставини та пояснення підтверджуються і дослідженим в судовому засіданні флеш-носієм «Kingstone» (том 1 а.с. 210).
Наведений протокол слідчого експерименту, проведений із дотриманням вимог КПК України, а також відео фіксація слідчої дії, свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_4 здійснював фактичний контроль за переміщенням іноземного громадянина та забезпечив підготовку до незаконного переправлення через державний кордон. Узгодженість показань свідка із обстановкою місця події, відтвореною під час слідчого експерименту, підтверджує достовірність наведених обставин, що є важливим доказом організуючої ролі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення 
Згідно протоколу огляду предмету від 06.05.2020 року встановлено, що об`єктом огляду є комп`ютерний диск CD DVD-R марки «Verbatium», на якому розміщений один файл відеозапису ємністю 1,02 мегабайт. В ході перегляду вказаного відеозапису встановлено, що відеозйомка проводиться камерою зовнішнього спостереження, де зафіксовано як 19.01.2020 року о 18:45:37 з`являється легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN Golf» сірого кольору, після чого він зупиняється біля будівлі, що розташована на іншій стороні вулиці, навпроти камери зовнішнього спостереження. О 18:46:05 годині видно як із салону вищевказаного автомобіля, зі сторони узбіччя, виходять три особи чоловічої статі та прямують в напрямку будівлі, а далі обходять її стороною та зникають з поля видимості камер. Зазначені дії зафіксовано камерою відеоспостереження Закарпатського відділення № 73 ТОВ «ФК «ОКТАВА ФІНАНС», яке знаходиться за адресою: с. Астей, вул. Дружби Народів, № 105А (том 2 а.с. 37, 38).
Вказане підтверджено дослідженим в судовому засіданні CD DVD-R диском марки «Verbatium» (том 1 а.с. 211).
Таким чином, досліджені судом відеозаписи, зафіксовані камерами відеоспостереження об`єктивно підтверджують факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 з іншими особами у місці, безпосередньо пов`язаному з підготовкою та реалізацією незаконного переправлення іноземного громадянина через державний кордон України. Вказані відеоматеріали є технічними доказами, які не залежать від суб`єктивного сприйняття свідків, а тому мають підвищений рівень доказової сили, та у своїй сукупності підтверджують показання свідків і спростовують доводи обвинуваченого про його непричетність до інкримінованого правопорушення. 
Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. 
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Сторона обвинувачення ставить у вину ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за такими кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.
Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.
Оцінюючи склад злочину, суд враховує таке.
Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.
З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.
Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.
Незаконним переправленням через державний кордон України є у випадках, коли особи переправляються через державний кордон України:
1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;
2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;
3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;
4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.
Сприяння - це будь-яке діяння, що допомагає здійснити незаконне переправлення. Закон дає вичерпний перелік засобів сприяння: порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.
Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 у тій частині, де він заперечує свою причетність до організації незаконного переправлення іноземного громадянина через державний кордон України, оскільки такі показання спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів. Зокрема, його показання суперечать послідовним та узгодженим між собою показанням свідків, результатам протоколів пред`явлення осіб для впізнання, матеріалам слідчого експерименту, а також відеозаписам, які об`єктивно фіксують його перебування разом із іншими співучасниками у місці та час, пов`язаних із незаконним переправленням іноземного громадянина через державний кордон України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 у частині заперечення ним своєї причетності до організації незаконного переправлення особи через державний кордон України є недостовірними, спростовуються сукупністю досліджених доказів та не впливають на висновок суду про доведеність його вини.
Отже, досліджені судом письмові докази у своїй сукупності є логічно послідовними, взаємопов`язаними та взаємодоповнюючими, підтверджують одна одну та узгоджуюся із показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження. 
Оцінюючи всі досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що саме обвинувачений ОСОБА_4 здійснював організацію незаконного переправлення іноземного громадянина через державний кордон України, забезпечував його перебування на території України, координував дії співучасників та створював необхідні умови для незаконного перетину державного кордону. Такий висновок суду ґрунтується на узгоджених між собою показаннях свідків, результатах слідчих дій, протоколах впізнання, відеозаписах, а також інших письмових доказах, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про доведеність участі обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Водночас, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів отримання обвинуваченим ОСОБА_4 матеріальної винагороди, а також не доведено корисливого мотиву його дій. Відсутність доказів такої кваліфікуючої ознаки виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 332 КК України.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, будь-який сумнів щодо існування такої ознаки тлумачиться на користь особи. За відсутності прямих чи непрямих доказів матеріальної вигоди, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 332 КК України є необґрунтованою.
Суд, здійснюючи всебічне, повне й неупереджене дослідження доказів, дійшов висновку, що версія сторони обвинувачення щодо наявності корисливого мотиву є недоведеною.
Таким чином, на думку суду, обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинення дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. 
При цьому, санкція ч. 2 ст. 332 КК України, передбачає обов`язкові додаткові покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 332 КК України не обіймаючи будь-яку посаду і не займаючись певною діяльністю.
Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч. 2 ст. 332 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю суд виходить з наступного.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС у справі 295/5493/22 від 04.04.2023, такий вид покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю може застосовуватися як до осіб, які вже обіймають певні посади або здійснюють відповідну діяльність, так і до осіб, які такі посади можуть обійняти в майбутньому, або ж у майбутньому можуть здійснювати відповідну діяльність.
Тому, суд приходить до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_4 права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування та органах правопорядку строком на 2 (два) роки. 
Суд враховуючи, що обвинувачений  ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, разом з тим має на утриманні трьох дітей, згідно характеристики, виданої Воловецькою селищною радою, останній характеризується позитивно, скарг від мешканців в селищну раду на нього не надходило, до адміністративної відповідальності адміністративною комісією селищної ради не притягався (том 2 а.с. 41), на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах при Воловецькій ЦРЛ не перебуває (том 2 а.с. 39).
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України, доцільним є звільнення його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Речові докази вирішити в порядку 100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.
Викривач у кримінальному провадженні відсутній.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним  ОСОБА_4  за ч. 2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування та органах правопорядку строком на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та покласти на нього обов`язки, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України – періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази, а саме: магнітний носій «DVD-R» об`ємом 4,7 GB, на якому збережено відеоматеріал за період часу з 17:00 години по 19:00 години 19.01.2020 року, що скопійований на оптичний носій DVD-R, зроблений з камери відеоспостереження Закарпатського відділення № 73 ТОВ «ФК «ОКТАВА ФІНАНС», яке знаходиться за адресою: с. Астей, вул. Дружби Народів, 105А, Берегівського району, Закарпатської області; магнітний носій CD-R диск з записом проведеного допиту свідка ОСОБА_6 в залі судового засідання слідчим суддею ОСОБА_22 ; флеш-носій «KingstonMicroSD» з записом слідчого експерименту та обшуку; магнітний носій інформації CD-R диск з записом вручення підозри, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга через Берегівський районний суд Закарпатської області до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя	  	ОСОБА_23