П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/6758/24	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі № 400/6758/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 400/6758/24 позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) задоволено частково, зокрема:
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2024 по 13.06.2024 у сумі 8762 (Вісім тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 99 копійок;
- зобов`язано відповідача виготовити та направити позивачу довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (Додаток 8 до Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зі зазначенням розміру грошового забезпечення за період з 27.09.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01 січня 2022 року та Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі – Постанова № 704);
- відмовлено у задоволені решти позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.08.2025 апеляційну скаргу позивача задовольнив. Скасував рішення Миколаївського окружного адміністративного суду в частині відмови в задоволені позову позивача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та видачі нового грошового атестату. Ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнив частково, зокрема:
- зобов`язав відповідача провести перерахунок, нарахування та доплату одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби згідно до вимог пункту 1 Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.09.2014 № 460, в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, тобто з розрахункової величини 80 %;
- зобов`язав відповідача виготовити новий грошовий атестат позивачу із зазначенням в ньому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, розрахованої згідно вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460;
- в іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 залишив без змін.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 09.05.2025 у справі № 400/6758/24, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 22.07.2025, позов позивача до відповідача задовольнив частково, зокрема:
- зобов`язав відповідача за період з 27.09.2022 по 19.05.2023 провести перерахунок, нарахування та доплату грошового забезпечення позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01.01.2022, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
- зобов`язав відповідача провести перерахунок, нарахувати та доплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік які були нараховані та виплачені у період з 27.09.2022 по 19.05.2023, у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01.01.2022 та Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
- зобов`язав відповідача за період з 27.09.2022 по 19.05.2023 провести перерахунок, нарахування та доплату позивачу інших щомісячних основних видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, премії) виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01.01.2022 та Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
- відмовив у задоволені решти позовних вимог.
28.10.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд видав 8 виконавчих листів у справі № 400/6758/24.
09.12.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява представниці позивача у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) про встановлення судового контролю за виконанням рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 і від 09.05.2025, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24.
В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що відповідач є бюджетною установою, фінансується з державного бюджету і наразі грошові кошти на виконання судового рішення у справі № 400/6758/24 за КЕКВ 2800 “Інші поточні платежі” відповідачу виділені не були. Тому ним було направлено розпоряднику бюджетних коштів вищого рівня заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 “Інші поточні платежі” за напрямом грошового забезпечення від 05.09.2025 № 24/5/918, від 03.10.2025 № 24/5/964 і від 05.12.2025 № 24/5/1116. Однак, виходячи з наявної практики вирішення вищезазначеного питання, процедура виділення коштів та фактичне здійснення оплати судового збору займає велику кількість часту і не може бути здійснено у стислі строки. 
16.12.2025 представниця позивача подала заперечення проти відстрочення виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, закцентувавши увагу на тому, що відповідач не підтвердив доказами конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення відповідачем у встановлений строк. Представником відповідача не надано відмови фінансового органу у виділенні асигнувань за поданими відповідачем заявками, лише надано самі заявки та загальні роз`яснення, які взагалі або не стосуються питання, яке вирішується, або є такими, що не стосуються відповідача у даній справі.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 18.12.2025 у справі № 400/6758/24 відмовив у задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 від 06.12.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 і від 09.05.2025, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві від 06.12.2025 про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень у справі у справі № 400/6758/24 представниця позивача не навела обґрунтувань для встановлення судового контролю.
Також, суд першої інстанції взяв до уваги, що 18.12.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відстрочення виконання рішень Миколаївського окружного адміністративного суду:
- від 21.10.2025 у справі № 400/6758/24 в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2024 по 13.06.2024 у сумі 8762 (Вісім тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 99 копійок;
- від 09.05.2025 у справі № 400/6758/24.
Поряд з цим, суд першої інстанції вказав, що відповідач виконав постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24, що підтверджується його листом від 17.11.2025 № 5413/р, і не заперечується позивачем.
Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду, в порядку статті 382 КАС України, задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції помилково виснував, що заява позивача про встановлення судового контролю не містить обґрунтувань;
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що ухвала суду про відстрочення виконання рішень суду у даній справі не набрала законної сили, а відтак не могла бути покладено в основу оскаржуваної ухвали, як підстава для відмови у задоволенні заяви позивача;
- суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що рішення суду у даній справі виконані, що підтверджується листом від 17.11.2025.
Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Представник позивача надала заперечення на відзив, в яких підтримала правову позицію, викладену в апеляційній скарзі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У частині 1 статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, від 21.10.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі №400/6758/24 відповідачем не виконані у повному обсязі.
В матеріалах справи наявний лист відповідача від 17.11.2025 №5413/р в якому останній повідомляє про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі №400/6758/24.
Проте, колегія суддів зазначає, що у вказаному листі відсутні детальні розрахунки перерахунку грошового забезпечення позивача та його складових, зокрема додаткових видів грошового забезпечення та одноразової допомоги при звільнені, відповідно до вищевказаних рішень суду у даній справі, що свідчить про невідповідність вказаного доказу критеріям достовірності та достатності, у розумінні положення статей 75-76 КАС України.
Наведене виключає можливість суду перевірити обставини щодо належного та повного виконання рішень суду у даній справі.
Ба більше, як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, рішення суду в частині виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не виконане з причин відсутності бюджетних асигнувань.
Проте, колегія суддів зауважує, що відповідно до рішень ЄСПЛ Кечко проти України (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та Ромашов проти України (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
Разом з тим, як зазначає позивач, не спростовується відповідачем, а також підтверджується матеріалами справи, у довідці №24/5/989 від 15.10.2025, яка була виготовлена і направлена ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 21.10.2024, міститься аналогічна інформація щодо розмірів грошового забезпечення, його складових, як і в попередній довідці №24/5/419 від 11.06.2024.
Вказане свідчить також про невиконання відповідачем рішення також і в частині зобов`язання відповідача надати позивачу довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахування розміру грошового забезпечення позивача розрахованого із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року за спірний період.
З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що у цьому випадку в суду відсутні докази, які б вказували, що захищене в цій справі право позивача на отримання грошового забезпечення, зокрема його складових, а також належних виплат при звільненні, було відновлено у межах, визначених відповідним судовим рішенням.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд.
У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.
Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).
Більш того, у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007).
Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати до суду першої інстанції звіт про виконання судових рішень у даній справі з детальними розрахунками нарахованих сум, а тому заява позивача підлягає задоволенню.
Відтак, є помилковими висновки суду першої інстанції про виконання відповідачем рішень у даній справі та відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю в порядку 382 КАС України.
Поміж тим, апеляційний суд зазначає, що як на мотиви постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилався на те, що заява позивачки не містить обґрунтувань.
Оцінюючи наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи долучена заява позивача про встановлення контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України від 09.12.2025 вх. № 29462/25 (т. 5, а.с. 33-34), яка подана представником позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». Кількість сторінок тексту заяви – 25.
Проте судом роздруковано і долучено до матеріалів справи лише 1,2,3 та 25 сторінки заяви, які фактично не містять її обґрунтувань.
Однак, колегією суддів досліджено зміст повного тексту заяви та встановлено, що остання містить виклад фактичних обставин, правові підстави та обґрунтування.
Відтак, відповідні висновки суду першої інстанції є передчасними.
Також, підставою для відмови у задоволенні заяви судом першої інстанції вказано постановлення судом першої інстанції ухвали від 18.12.2025 про відстрочення виконання рішень до закінчення особливого періоду.
Надаючи оцінку вказаним висновкам суду першої інстанції колегія суддів погоджується з аргументами апелянта про передчасність таких висновків, у зв`язку з не закінченням на момент постановлення спірної ухвали строку апеляційного оскарження ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 про відстрочення виконання рішень до закінчення особливого періоду.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2025 у даній справі скасовано ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 про відстрочення виконання рішень до закінчення особливого періоду та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішень у даній справі відмовлено.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно із ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, неправильно застосовано норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою задовольнити заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішень суду у цій справі, в порядку статті 382 КАС України.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі № 400/6758/24 – скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 від 09.12.2025 у порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, від 21.10.2025, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24 – задовольнити.
Встановити судовий контроль за виконанням рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, від 21.10.2025, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, від 21.10.2025, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі № 400/6758/24 у двомісячний строк з моменту отримання цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк