Номер провадження: 33/813/827/26
Номер справи місцевого суду: 498/2166/25 
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП. Згідно з приписами ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.
Не погодившись з даною постановою, 19 березня 2026 року адвокат Подорожній А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року, мотивуючи поважністю пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував, хоча і був присутній при розгляді справи, однак зміст вступної та резулятивної частини йому не проголосили та не роз`яснили, лише відповіли, що судове засідання закінчено і він може бути вільним, у зв`язку з таким ставленням і тим, що ОСОБА_1 людина юридично не обізнана, тому лише 04 березня 2026 року звернувся за юридичною консультацією.
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Оскаржувана постанова винесена 20 січня 2026 року, а тому останнім днем для подачі апеляційної скарги є 30 січня 2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні 20 січня 2026 року.
Крім того ОСОБА_1 було вручено копію вступної та резулятивної частини постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року, що підтверджується підписом ОСОБА_1 (а.с.35 зворотній бік).
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року був оприлюднений на сайті реєстру 03 лютого 2026 року, однак апеляційну скаргу було подано лише 19 березня 2026 року, тобто з пропуском десятиденного строку навіть з дати опублікування постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Тобто будучи обізнаним про результати розгляду справи ОСОБА_1 протягом майже двох місяців не звертався за правовою допомогою з метою отримання роз`яснень за результатами розгляду справи.
Щодо тверджень скаржника про те, що суд першої інстанції не роз`яснив суть рішення, то суд апеляційної інстанції зазначає, що за нормами КУпАП у суду відсутній обов`язок щодо роз`яснень судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, викладені причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнанні апеляційним судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, – повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік