РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року	м. Рівне	№460/4697/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи
Головне управління ДПС у Закарпатській області (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача до бюджету податковий борг по пені у сумі 7255,38 грн.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що у відповідача наявний податковий борг по пені у розмірі 7255,38 грн за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб». Вказана заборгованість виникла у зв`язку порушенням позивачем строків сплати податкового зобов`язання, внаслідок чого відбулось нарахування пені за податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2017 №302/1124/16-ц-2/302/37/17 на загальну суму 7255,39 грн, яку зменшено на 0,01 грн за рахунок наявної переплати. З огляду на вказане позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив на позов у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 21.02.2017 №302/1124/16-ц-2/302/37/17, на підставі якого йому нараховано суму пені, він не отримував, а на адвокатський запит позивач повідомив, що інформація щодо такого податкового повідомлення-рішення у нього відсутня, що, на думку відповідача, свідчить про фіктивність такого рішення, а відтак і відсутність підстав для стягнення з відповідача суми пені. За таких обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 13.03.2025 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми ""Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 13.03.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 17.03.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав 25.03.2025 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову та заявив клопотання про витребування доказів у справі.
Ухвалою від 26.03.2025 суд витребував у позивача додаткові докази у справі.
На виконання вимог ухвали від 26.03.2025 позивач 31.03.2025 подав до суду заяву зі своїми поясненнями та долученням додаткових доказів у справі.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Заочним рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017 року у справі №302/1124/16-ц вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оренду земельної ділянки станом на 01 листопада 2016 року у сумі 169062,94 грн на користь Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області.
У зв`язку з проведеними відповідними коригуваннями на виконання вказаного рішення в інтегрованій картці відповідача, з урахуванням наявної переплати у розмірі 134041,65 грн, станом на 30.11.2020 у відповідача виникла недоїмка у розмірі 35021,29 грн.
02.12.2020 податковим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" №18682-13 на загальну суму 35021,29 грн, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вручена відповідачу 05.02.2021.
Згідно з інтегрованою карткою платника податків у ОСОБА_1 станом на 30.09.2024 за відповідачем обліковувалась податкова заборгованість на загальну суму 35021,29 грн, а саме: з орендної плати з фізичних осіб, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №302/1124/169-ц2/302/37/17 від 21.07.2017, яка була сплачена відповідачем 11.10.2024. 
У зв`язку з порушенням строків сплати податкового зобов`язання за період з 30.11.2020 по 11.10.2024, контролюючим органом нараховано відповідачу пеню за податковим повідомлення-рішенням від 21.02.2017 №302/1124/16-ц-2/302/37/17 на загальну суму 7255,39 грн, яку зменшено на 0,01 грн за рахунок наявної переплати, отже сума не сплаченого позивачем податкового боргу по пені становить 7255,38 грн.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію, а норми статті 67 Конституції України передбачають обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци 1 та 2 пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Згідно з приписами пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України передбачено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до приписів пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається, зокрема: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
Згідно пунктів 129.4, 129.5 статті 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
За змістом статті 131 ПК України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом. Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.
Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку за визначеними параметрами, яка містить інформацію щодо облікових даних платника та призначена для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з реквізитів первинних документів, оброблених засобами ІКС ДПС (податкових декларацій, звітності з єдиного внеску, податкових повідомлень-рішень, рішень податкового органу, повідомлень економічних операторів, отриманих з Електронної системи обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про розраховану (зменшену) суму акцизного податку за сформовані (деактивовані) унікальні ідентифікатори, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, даних Казначейства про надходження платежів тощо).
В силу вимог пункту 6 Розділу ІІІ цього Порядку у разі погашення податкового боргу засобами ІКС ДПС автоматично проводиться нарахування пені у порядку, визначеному статтею 129 глави 12 розділу II Кодексу. Сума пені та сума погашеної пені відображаються в ІКП відповідними первинними показниками оперативного обліку та обліковими операціями. При нарахуванні пені в ІКП додатково відображається період, за який її розраховано.
У разі погашення суми податкового боргу (його частини) шляхом подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах. У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Суми пені зараховуються до бюджетів або фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, до яких згідно із законодавством зараховуються відповідні платежі та єдиний внесок.
Таким чином, нарахування пені здійснюється в ІКП по відповідному податку в автоматичному режимі та пов`язано з фактом несплати у встановлений строк суми узгодженого зобов`язання.
Так, суд встановив, що контролюючим органом у відповідності до статті 129 ПК України нараховано позивачу пеню за платежем «орендна плата з фізичних осіб», у розмірі 7255,38 грн, що підтверджується розрахунком пені на суму грошового зобов`язання.
Вказана заборгованість виникла у зв`язку порушенням позивачем строків сплати податкового зобов`язання, внаслідок чого відбулось нарахування пені за податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2017 №302/1124/16-ц-2/302/37/17 на загальну суму 7255,39 грн, яку зменшено на 0,01 грн за рахунок наявної переплати.
У ході розгляду справи суд встановив, що заочним рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017 року у справі №302/1124/16-ц вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оренду земельної ділянки станом на 01 листопада 2016 року у сумі 169062,94 грн на користь Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області.
У зв`язку з проведеними відповідними коригуваннями на виконання вказаного рішення в інтегрованій картці відповідача, з урахуванням наявної переплати у розмірі 134041,65 грн, станом на 30.11.2020 у відповідача виникла недоїмка у розмірі 35021,29 грн.
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, відповідачу сформовано та надіслано податкову вимогу від 02.12.2020 форми "Ф" №18682-13 на загальну суму 35021,29 грн, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вручена відповідачу 05.02.2021.
Згідно з інтегрованою карткою платника податків станом на 30.09.2024 за відповідачем обліковувалась податкова заборгованість на загальну суму 35021,29 грн, а саме: з орендної плати з фізичних осіб, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №302/1124/169-ц2/302/37/17 від 21.07.2017 за наслідками винесеного заочного рішення Міжгірським районним судом Закарпатської області від 21 лютого 2017 року у справі №302/1124/16-ц, та яка була сплачена відповідачем лише 11.10.2024. 
Отже, у зв`язку з порушенням строків сплати податкового зобов`язання за період з 30.11.2020 по 11.10.2024, контролюючим органом відповідачу нараховано пеню за податковим повідомлення-рішенням від 21.02.2017 №302/1124/16-ц-2/302/37/17 на загальну суму 7255,39 грн, яку зменшено на 0,01 грн за рахунок наявної переплати, та яка в кінцевому розрахунку склала 7255,38 грн.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №816/2042/16, платник податків має матеріально-правовий інтерес щодо того, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигід та податкових зобов`язань платника, були правомірними. Відображення податковим органом в інтегрованих картках платника відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.
Натомість суд зауважує, що доказів оскарження в судовому порядку зазначеного в інтегрованій картці платника податкового повідомлення-рішення №302/1124/169-ц2/302/37/17 від 21.07.2017 та/або дій, бездіяльності податкового органу щодо неналежного відображення даних вказаної картки відповідачем суду не надано та судом не здобуто, а тому таке податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу.
Як уже зазначено судом, приписами підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України передбачено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Статтею 19-1 ПК України визначено функції податкових органів, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.
Приписами пункту 20.1. статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право серед іншого також:
- визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18);
- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України (підпункт 20.1.19.);
- звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34.).
Пунктом 87.11. статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи, а стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень (пункт 41.4 статті 41 ПК України).
Отже, нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань. У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема і пені, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання (що включає і нараховану пеню), чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20, від 21.05.2024 у справі №160/15166/22 та інших.
Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права, суд дійшов до наступних висновків по суті спору та позовних вимог.
Оскільки станом на момент судового розгляду справи та на дату ухвалення судом цього рішення суду по суті спору учасниками справи не подано до суду і відповідно в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт оскарження відповідачем в установленому законом порядку ППР і вимоги форми "Ф" та/або факт сплати відповідачем боргу по сплаті пені на загальну суму 7255,38 грн, суд дійшов до висновку про те, що вказані позивачем у позовній заяві грошові зобов`язання відповідача перед бюджетом є узгодженими і набули статусу податкового боргу, а тому підлягають стягненню з відповідача до бюджету в судовому порядку за позовом контролюючого органу, а саме Головного управління ДПС у Закарпатській області, позовні вимоги якого ґрунтуються на вимогах закону, відповідають обставинам справи та підтверджені належними і допустимими доказами, дослідженими судом в ході судового розгляду справи.
З урахуванням наведеного суд вважає, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судового рішення про повне задоволення позову та стягнення з відповідача до бюджету податкового боргу по сплаті пені в загальній сумі 7255,38 грн.
5. Розподіл судових витрат.
У зв`язку з ухваленням судом рішення про задоволення позову суб`єкта владних повноважень до особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, передбачені статтею 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг по сплаті пені в загальній сумі 7255,38 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Головне управління ДПС у Закарпатській області (місце проживання: вул. Августина Волошина, 52, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88000; РНОКПП: 44106694); 
Відповідач: ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ). 

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК