ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року
м. Хмельницький
Справа № 673/1385/25
Провадження № 33/820/222/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бойка В.В., потерпілої  ОСОБА_2 , представника потерпілої – адвоката Сідлецької О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Бойка Валерія Валерійовича на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку     України, яка зареєстрована та проживає по          АДРЕСА_1 , пенсіонерку,
визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь держави.
За постановою суду, 30.11.2025 року близько 17 год. 45 хв. кривдник ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою нецензурно виражалася, шарпала за волосся та наносила удари по тілу, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Бойко В.В. просить постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про незаконність та необґрунтованість постанови суду, порушення судом норм матеріального права, ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП. В порушення ст.245 КУпАП судом не було всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано фактичні обставин справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП належними та допустимими доказами не підтверджена та не доведена. 
А тому, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Зміст протоколу не відображає об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, викладеної в диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, у тому й числі із показаннями потерпілої.
Конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 супроводжувався написанням заяви ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , який автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства фізичного та психологічного насильства.
Матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок яких була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої.
Зафіксовані синці на схемі локалізації тілесних ушкоджень, яка підписана та засвідчена печаткою лікарем ОСОБА_3 не підтверджує факту, що дані синці виникли у потерпілої ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не проходила судово-медичну експертизу, яка бдала відповідь на питання стосовно характеру нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізації, період їх виникнення та дією якого предмета чи частини тіла якою могли б такі тілесні ушкодження бути нанесеними.
Щодо наявності шкоди психологічному здоров`ю потерпілої в матеріалах справи також відсутні докази, оскільки судом в оскаржуваній постанові зазначено, що зміст наявної в матеріалах справи довідки невролога, яка видана на звернення ОСОБА_2 до лікаря з приводу подій, які відбулися 30.11.2025, не вдалося дослідити у судовому засіданні, через нерозбірливість почерку.
Не заслуговують на увагу також надані потерпілою стороною аудіофайли, оскільки на них не зафіксовані події, які мали місце 30.11.2025.
З наявних в матеріалах справи фотознімків, які надані ОСОБА_2 не вбачається наявність тілесних ушкоджень, про які зазначено у схемі локалізації тілесних ушкоджень, яка підписана та засвідчена печаткою лікарем ОСОБА_3 , оскільки на знімках відображена передня частина грудної клатки та спина, а на схемі зображені тілесні ушкодження на правій частині правої ноги, правої руки та правої сторони голови.

Заслухавши пояснення особи. яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Бойка В.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Сідлецької О.В., які у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннню з наступних підстав. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2025 серії ВАД №420701 щодо ОСОБА_1 30 листопада 2025 року близько 17 год. 45 хв. кривдник ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: погрожувала фізичною розправою, нецензурно виражалася, шарпала за волосся та наносила удари по тілу, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої,
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційногшо суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та надала суду пояснення аналогічні наданим у суді першої інстанції. 
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 30.11.2025 року близько 17 години вона вийшла з кімнати та побачила, що у кухні відчинена кватирка, у приміщенні було холодно. Вона висловила зауваження з цього приводу, після чого, з кімнати вибігла її сестра ОСОБА_1 та почала її ображати, а згодом коли вона хотіла пройти повз неї, схопила її за волосся та почала бити руками та ногами. Через деякий час чоловік ОСОБА_1 вибіг та почав їх розбороняти, після чого конфлікт припинився.
Після закінчення конфлікту ОСОБА_2 почувалася погано, у зв`язку з чим викликала працівників поліції. На наступний день вона звернулася до медичного закладу та знову пішла у поліцію. Зазначила, що сестра била її в праву частину тіла, тілесні ушкодження фіксувалися лікарем, однак судово-медичну експертизу вона не проходила. Також вказала, що раніше між ними виникали конфлікти на побутовому ґрунті, 3–4 рази викликалася поліція. Вважає, що їй було завдано психологічної шкоди, оскільки після конфлікту вона втрачала свідомість, мала запаморочення, порушився сон. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення від 05.12.2025 серії ВАД №420701 щодо ОСОБА_1 , у якому викладені обставини вчиненого правопорушення;
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.12.2025 року;
- заявами ОСОБА_2 від 01.12.2025 р.;
- поясненнями ОСОБА_2 від 01.12.2025 року;
- схемою локалізації тілесних ушкоджень, яка підписана та засвідчена печаткою лікарем ОСОБА_3 ;
- довідкою невролога, у в якій зафіксовано звернення ОСОБА_2 до лікаря з приводу подій, які відбулись 30.11.2025.
Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, які є належними та допустимими доказами, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З урахуванням викладеного необґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника Бойка В.В. про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП належними та допустимими доказами не підтверджена та не доведена, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Бойко В.В. зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи та, що зміст протоколу не відображає об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, викладеної в диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Так дійсно протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення від 05.12.2025 серії ВАД №420701 щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у ньому, зокрема, зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреса потерпілої.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 оцінений судом першої інстанції не як самостійний доказ, яу сукупності з іншими дослідженими судом доказами, які є належними та допустимими доказами, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:
- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;
- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної, або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 викладена об`єктивна сторона вчиненого нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Заподіяння потерпілій ОСОБА_2 шкоди підтверджується, зокрема, поясненнями ОСОБА_2 від 01.12.2025 року; схемою локалізації тілесних ушкоджень, яка підписана та засвідчена печаткою лікарем ОСОБА_3 ; довідкою невролога, у в якій зафіксовано звернення ОСОБА_2 до лікаря з приводу подій, які відбулись 30.11.2025.
Крім того, представником потерпілої апеляційному суду був наданий лист КНП «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня» від 23.03.2026 за № 277, отриманий на адвокатський запит, згідно якого пацієнтка ОСОБА_2 зверталася на прийом до лікаря невролога 01.12.2025 за направленням ортопеда травматолога зі скаргами на головний біль в ділянці волосяної частини голови, головокружіння, підвищення артеріального тиску. Дану причину пов`язувала з отриманням побоїв 30.11.2025.
Встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови. Рекомендовано огляд терапевта. 
За таких обставин, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника Бойка В.В. про те, що матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила будь-які діяння фізичного чи психологічного характеру, внаслідок яких була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, який супроводжувався написанням заяви ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , і який автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства фізичного та психологічного насильства.
Так системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Ситуація, яка виникла між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є конфліктом.
Досліджені судом докази свідчать про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на заподіяння потерпілії фізичного та психологічного насильства, що й було спричинено.
Не вважає суд апеляційної інстанції слушними доводи апеляційної скарги про те, що зафіксовані синці на схемі локалізації тілесних ушкоджень, яка підписана та засвідчена печаткою лікарем ОСОБА_3 не підтверджує факту, що дані синці виникли у потерпілої ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 .
Зазначений доказ судом першої інстанції оцінений відповідно до ст.252 КУпАП та у сукупності з іншими доказами у справі, є належним та допустимим доказом та підтверджує обставини заподіяння потерпілій шкоди.
Схема локалізації тілесних ушкоджень складена 01.12.2025 за зверненням потерпілої ОСОБА_2 після події, які виникли між потерпілою та ОСОБА_1 . 
Не впливають на законність висновків суду першої інстанції посилання захисника Бойка В.В. на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, оскільки судом в оскаржуваній постанові зазначено, що зміст наявної в матеріалах справи довідки невролога, яка видана на звернення ОСОБА_2 до лікаря з приводу подій, які відбулися 30.11.2025, не вдалося дослідити у судовому засіданні, через нерозбірливість почерку.
Як на доказ вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на довідку невролога, зміст якої у судовому засіданні суду першої інстанції не вдалось дослідити через нерозбірливість почерку, проте у вказаній довідці зафіксовано звернення ОСОБА_2 до лікаря з приводу подій, які відбулись 30.11.2025 року.
Разом з цим судом апеляційної інстанції дослідженй наданий представником потерпілої лист КНП «Деражнянська міська багатопрофільна лікарня» від 23.03.2026 за № 277, згідно якого пацієнтка ОСОБА_2 зверталася на прийом до лікаря невролога 01.12.2025 зі скаргами після отримання побоїв 30.11.2025.
В апеляційній скарзі захисник Бойко В.В. посилається на те, що не заслуговують на увагу надані потерпілою стороною аудіофайли, оскільки на них не зафіксовані події, які мали місце 30.11.2025 та фотознімки, які надані ОСОБА_2 . 
Зазачені захисником Бойко В.В. докази, які були надані представником потерпілої - адвокатом Сідлецькою О.В., суд першої інстанції не взяв до уваги, у судовому засіданні було встановлено що такі не мають відношення до подій, які відбулись 30.11.2025, а стосуються попередніх конфліктів, наявність яких ніхто з учасників справи не заперечував.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.33 КУпАП наклав стягнення відповідно до санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бойка В.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Володимир БАРЧУК