Номер провадження: 22-ц/813/2167/26 
Справа № 521/2422/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М,, Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» на додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни про ухвалення додатково рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСББ «Одеський двір» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хаджибейського районного суду міста Одесиперебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – ОСББ «Одеський двір» про захист прав споживача.
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2024 року в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеський двір» про захист прав споживача – відмовлено.
07.08.2024 року через систему «Електронний суд», до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто»– адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 15 000,00 грн., що складаються із витрат на надання правової (правничої) допомоги.
В обґрунтування заяви представник відповідача зазначає, що відповідно до умов п. 3.1 Договору про надання правової допомоги №25/04, який був укладений між ТОВ «Управляюча компанія «Казкове місто» та адвокатом Нікітіною Г.Е. 25.04.2024 року, вартість юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє Клієнту відповідний рахунок. 09.05.2024 року адвокатом Нікітіною Г.Е. було виставлено рахунок ТОВ «Управляюча компанія «Казкове місто» №09/05. 10.05.2024 року ТОВ «Управляюча компанія «Казкове місто» оплатило послуги адвоката. 07.08.2024 року між сторонами договору був підписаний Акту про надання правової допомоги №07/08. На підтвердження факту понесення таких витрат стороною відповідача подано до суду всі необхідні докази відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України.
Додатковим рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» - адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат за надання правової допомоги – відмовлено.
Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд помилково прийняв додаткове рішення застосувавши ч. 9 ст. 141 ЦПК України, на яку сторона відповідача не посилалась, і відповідно всі мотиви в рішенні стосуються того, що відповідачем не доведено, які самі дії позивача є необґрунтованими/недобросовісними, і які свідчать про зловживання процесуальними правами, однак сторона відповідача вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, і тому, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу підлягають стягненню, а не з підстав недобросовісних дій позивача. 
Таким чином, на думку скаржника, в судовому рішенні суд першої інстанції не навів мотивацію рішення про відмову у стягненні витрат на правову допомогу та правові підстави для його ухвалення, порушив право відповідача на компенсацію витрат, який був змушений захищатися від необґрунтованого позову, що є елементом справедливого судочинства.
Відзив на апеляційну скаргу або пояснення (заперечення) не надходили.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 17.02.2026 року на 15:00 год. учасники справи не з`явилися, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.
Від представника скаржників адвоката Доніної Л.А. та представника ТОВ «УК «Казкове місто» адвоката Нікітіної Г.Е. надійшли заяви про розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 17.02.2026 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» – адвоката Касьяненко Юрія Яковлевича про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення не містять документів, які свідчать про оплату наданих послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» дійсно понесло витрати на правничу допомогу.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що у лютому 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили:
- заборонити нечесну підприємницьку практику Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «КАЗКОВЕ МІСТО» (ідентифікаційний код юридичної особи - 44087274, місцезнаходження: 65031, Одеська область, місто Одеса, вулиця Паркова, будинок 77, офіс 1ц), по примушенню співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , до отримання житлово-комунальних послуг відповідача, з припиненням постачання цих послуг, та зобов`язати відповідача вивільнити незаконно захоплені допоміжні приміщення 8-ї секції багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які належать позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі закону (ч. 2 ст. 382 ЦК України).
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «КАЗКОВЕ МІСТО» (ідентифікаційний код юридичної особи - 44087274, місцезнаходження: 65031, Одеська область, місто Одеса, вулиця Паркова, будинок 77, офіс 1ц) на користь позивачів в особі Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «ОДЕСЬКИЙ ДВІР» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42680092, місцезнаходження: 65005, Одеська область, місто Одеса, вулиця Генерала Цветаєва, будинок 11) матеріальну шкоду у розмірі 359 972 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн 28 коп., яка заподіяна позивачам у зв`язку із виконанням рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3067/22, виконавче провадження АСВП №73791206.
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «КАЗКОВЕ МІСТО» (ідентифікаційний код юридичної особи - 44087274, місцезнаходження: 65031, Одеська область, місто Одеса, вулиця Паркова, будинок 77, офіс 1ц) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі по 50 000 грн кожному з позивачів.
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «КАЗКОВЕ МІСТО» (ідентифікаційний код юридичної особи - 44087274, місцезнаходження: 65031, Одеська область, місто Одеса, вулиця Паркова, будинок 77, офіс 1ц) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати.
26.04.2024 року через засоби електронного зв`язку, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» адвокат Нікітіна Ганна Едуардівна звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи.
До заяви адвокат додав ордер серії ВН № 1358771 від 25.04.2024 року, що підтверджує повноваження адвоката Нікітіної Г.Е. на представництво інтересів ТОВ «УК «Казкове місто» у Малиновському районному суді м. Одеси на підставі договору про надання правової допомоги № 25/04 від 25.04.2024 року (т. 1 а. с. 97).
30.04.2024 року через систему «Електронний суд», від представника ТОВ «УК «Казкове місто» адвоката Нікітіної Г.Е. до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого адвокат просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі (т. 1 а. с. 101-121).
У відзиві адвокат вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає суму витрат на правову допомогу в розмірі 30 000 гривень та просила зазначені витрати стягнути такі витрати з позивачів. Разом з тим, зазначено, що докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат будуть відповідачем або його представником протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
06.08.2024 року за допомогою системи «Електронний суд», представник ТОВ «УК «Казкове місто» адвокат Нікітіна Г.Е. звернулася до суду з заявою в якій просила здійснити розгляд справи за відсутністю відповідача, врахувати позицію сторони відповідача викладену у відзиві на позов та стягнути судові витрати, а також зазначила, що докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат будуть відповідачем або його представником протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (т. 1 а. .с 138-139).
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 06 серпня 2024 року в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одеський двір» про захист прав споживача – відмовлено.
07.08.2024 року через систему «Електронний суд», представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною подано до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, згідно якої сторона відповідача просила стягнути з позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 15 000 грн, що складаються із витрат на надання правової (правничої) допомоги (т. 1 а. с. 152-157).
З доказів на підтвердження понесених відповідачем судових витрат вбачається наступне.
Так, з пункту 1.1. Договору про надання правової допомоги № 25/04 від 25.04.2024 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», в особі директора Кім Лілії Миколаївни та адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною вбачається, що Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів Клієнта в органах державної влади, на підприємствах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах тощо.
Відповідно до п. 3.1. Договору, вартість наданих юридичних послуг Адвокат визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє Клієнту відповідний рахунок.
Згідно з п. 3.2. Договору, додаткові витрати, що відповідно до завданні-доручення що не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно Договору сплачуються Клієнтом на підставі окремих рахунків.
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін (у разі наявності печаток) та дії до моменту набрання рішенням суду законної сили по справі або інших обставин за домовленістю між сторонами (т. 1 а. с. 162-163).
Відповідно до Акту №06/08 про надання юридичних послуг від 06.08.2024 року виконавцем були надані такі юридичні послуги:
- консультація клієнта, узгодження правової позиції, аналіз судової практики;
- складання відзиву на позову заяву.
Загальна вартість послуг наданих виконавцем склала – 15 000 грн. без ПДВ.
Клієнт претензій по об`єму, якості і строку надання послуг претензій не має (т. 1 а. с. 161).
Згідно рахунку-фактору № 09/05 від 09 травня 2024 року вартість послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 25/04 від 25.04.2024 року становить 15 000 грн (т. 1 а. с. 160).
З платіжної інструкції № 198 від 10 травня 2024 року вбачається, що ТОВ «УК «Казкове місто» сплачено на рахунок ОСОБА_3 суму у розмірі 15 000 грн за надання правової допомоги згідно договору № 25/04 від 25.04.2024 року (т. 1 а. с. 159).
Також, до клопотання додано докази направлення клопотання про долучення доказів іншим учасникам справи.
Колегія суддів виходить з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
При цьому серед основних засад (принципів) цивільного судочинства п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України закріплює принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Ухвалюючи додаткове рішення за заявою представника відповідача, суд першої інстанції, помилково застосував норми ч. 9 ст. 141 ЦПК України щодо зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, на які сторона відповідача у своїй заяві про розподілу судових витрат не посилалась, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з позивачів на користь відповідача витрат на правничу допомогу.
Окремо суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У той же час ЦПК України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Отже, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє у задоволенні заяви про стягнення витрат.
Подібні висновки висловленні у постанові у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:
«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).
Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.
У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».
У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».
Обов`язок обґрунтувати причини неподання доказів у встановлений законом строк покладається на сторону, яка звертається з відповідною заявою про стягнення судових витрат; суд не зобов`язаний самостійно з`ясовувати підстави пропуску такого строку або причини неподання доказів до закінчення розгляду справи.
З матеріалів даної справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_4 в суді першої інстанції представляла адвокат Нікітіна Г.Е.
На виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України у першій заяві по суті спору, а саме у відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Нікітіна Г.Е. зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень, що складаються з витрат на правову допомогу адвоката та зазначила, що документальне підтвердження понесених витрат буде надано до суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
06.08.2024 року Хаджибейським районним судом міста Одеси по суті спору ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», тобто мета надання адвокатом Нікітіної Г.Е. правової допомоги ТОВ «Управляюча компанія «Казкове місто»в суді першої інстанції досягнута. Дане рішення суду залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року.
07.08.2024 року через систему «Електронний суд», представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною подано до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, згідно якої сторона відповідача просила стягнути з позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 15 000 грн, що складаються із витрат на надання правової (правничої) допомоги, а також подала докази таких витрат. 
Як вбачається з матеріалів справи адвокатом Нікітіною Г.Е. до заяви про ухвалення додаткового рішення додано Акт №06/08 про надання юридичних послуг від 06.08.2024 року з погодженою сторонами вартістю надання правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн, які складаються з консультації клієнта, узгодження правової позиції, аналізу судової практики та складання відзиву на позову заяву.
Таким чином, складання акту між адвокатом Нікітіною Г.Е. та клієнтом ТОВ «УК «Казкове місто», а також погодження ними витрат на правничу допомогу відбулось 06.08.2024 року, тобто в день і по факту ухвалення рішення судом першої інстанції по суті позовних вимог, але з дотриманням п`ятиденного строку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
При цьому наведені обставини свідчать про поважність причин неподання заявником до суду першої інстанції доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті, оскільки такий доказ, зокрема, акт про надання юридичних послугбуло складено за фактом ухвалення судового рішення 06.08.2024 року, яким справу завершено на стадії розгляду в суді першої інстанції, а вартість наданих послуг остаточно погоджені вже після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог в межах тієї суми, яка до ухвалення судового рішення була перерахована адвокату.
За таких обставин, у суду першої інстанції були наявні всі підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.
У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
На підтвердження понесених судових витрат позивача на правничу допомогу представником надано наступні докази:
- договір про надання правової допомоги № 25/04 від 25.04.2024 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто», в особі директора Кім Лілії Миколаївни та адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною вбачається, що Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів Клієнта в органах державної влади, на підприємствах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах тощо;
- акт №06/08 про надання юридичних послуг від 06.08.2024 року, згідно якого виконавцем були надані такі юридичні послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції, аналіз судової практики, а також, складання відзиву на позову заяву, загальна вартість послуг склала 15 000 грн.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з лютого 2024 року по серпень 2024 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема відзив на позовну заяву на 20 акр. та заява про розподіл судових витрат.
Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання позивачів про завищений розмір заявлених відповідачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи, ціни позову та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником відповідача витрати до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 15 000 грн є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Оскільки колегія суддів доходить висновку про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності, та співмірності із виконаною роботою адвоката, обрахована стороною відповідача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.
Слід зазначити, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховується: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах певної або всіх судових інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ТОВ «УК «Казкове місто» – адвоката Нікітіної Г.Е., зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відповідача ТОВ «УК «Казкове місто» у розмірі 5 000 грн.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника ТОВ «УК «Казкове місто» адвоката Нікітіної Г.Е. про стягнення витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» - задовольнити частково.
Додаткове рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни про стягнення витрат на правову допомогу– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Казкове місто» (ЄДРПОУ: 44087274) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 5 000 гривень, тобто по 2 500 гривень з кожного.
В іншій частині заяви – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 30.03.2026 року.

Головуючий:        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова