Справа № 466/9525/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 33/811/125/26 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,
з участю потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою захисника – адвоката Манукян М.А. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року
в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накледене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних доходів громадян, а саме 1020,00 грн в дохід держави. 
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 22.09.2025 близько 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , гр. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно цивільної дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав, погрожував фізичною розправою в телефонному режимі, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Таким чином гр. ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
На постанову судді захисник – адвокат Манукян М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді щодо ОСОБА_2 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що між стронами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) існує цивільно-правовий спір щодо виховання дитини, а не вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 .
Звертає увагу, що ОСОБА_2 інкримінується вчинення домашнього психологічного насильства шляхом надсилання 22.09.2025 смс-повідомлень ОСОБА_1 , проте в матеріалах справи відсутні смс-повідомлення саме від 22.09.2025. Зауважує, що надані викопіювання смс-переписок не дають можливості встановити дату їх надсилання, ідентифікувати отримувача та відправника.
Окрім того, вказує, що з переписки вбачається, що надсилання смс-повідомлень відбувалося з різних номерів і не має даних про причетність надсилання таких саме ОСОБА_3 .
Також стверджує, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не деталізовано, які саме дії ОСОБА_2 вказують на вчинення домашнього насильства і в протоколі не вказано на заподіяння шкоди потерпілому, що виключає наявність інкримінованого правопорушення, а зазначення про заподіяння потерпілому шкоди психологічному здоров`ю є припущенням, яке не підтверджується доказами.
Вважає, що сама лише словесна сварка не утворює домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_2 та його захисник Манукян М.А. у судове засідання не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не скерували.
Враховуючи наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, та із врахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважає за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_2 та його захисника Манукян М.А.
Потерпіла ОСОБА_1 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 та його захисника Манукян М.А.
Заслухавши потерпілу ОСОБА_1 , яка вважає постанову судді законною та обґрунтованою, а тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вказані вимоги суддею першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 173-2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, повторно протягом року.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Даний висновок судді підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом була надана належна оцінка, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2025 року серії ВАД № 481672, згідно з яким ОСОБА_2 22.09.2025 близько 15.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно цивільної дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав, погрожував фізичною розправою у телефонному режимі, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю.
Підставою для складання вказаного протоколу стала заява ОСОБА_1 від 22.09.2025 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, відповідно до якої вона 22.09.2025 близько 15.00 год прийшла до своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 , до якої її цивільний чоловік доступу не дав, взявши слухавку ображав і погрожував, після чого написав СМС-повідомлення, що вивозить дитину закордон. Факт домашнього насильства носить системний характер, тому це зафіксувала викликом поліції за вказаною адресою (а.с. 2).
Також у ОСОБА_1 інспектором СЮП ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Литвишко З.О. 22.09.2025 відібрано письмові пояснення, відповідно до яких 22.09.2025 близько 15.00 год. її цивільний чоловік ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно нгеї домашнє насильство психологічного характеру: ображав її, погрожував фізичною розправою у телефонному режимі, про що долучає скріншоти переписки. ОСОБА_1 також вказує, що це відбувається систематично, через що вона погано спить, у неї з`явилася тривожність, у зв`язку з чим вона відвідує психолога у центрі «Жіночі перспективи» (а.с.3).
Повторність вчиненого правопорушення підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 28.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн.
Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідно до копії медичної довідки, виданої КНП «6-А міська поліклініка м. Львова», у пацієнта ОСОБА_5 встановлено розлад вегетативної нервової системи.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження захисника Манукян М.А.. про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованими.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 поставлено у провивну вчинення психологічного насильства, яке у розумінні п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як пояснила у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вигнав її з дому, після чого вона деякий час була у притулку, а також незаконно забрав дитину та не дає їй можливість з нею бачитись. Систематично її ображає, погрожує, у зв`язку з чим неодноразово викликала поліції.
ОСОБА_1 також пояснила, що 22.09.2025 також викликала поліцію. Стверджує, що ОСОБА_2 виражався і у присутності поліцейських. Вказала, що подія мала фіксуватися на нагрудні камери поліцейських.
На думку апеляційного суду, складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Манукян Марти Андріївни залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року щодо ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя       Альберт БЕЛЕНА