22.04.26
33/812/169/26

Справа №489/1675/26
Провадження № 33/812/169/26
Категорія: ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 квітня 2026 року        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойченка Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Бойченка Геннадія Анатолійовича на постанову, яку ухвалив суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва Гриненко М.В. у приміщенні цього суду 25 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №597780, який складений 21 лютого 2026 року, водій ОСОБА_1 21 лютого 2026 року о 19 год. 00 хв. керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Миколаєві по пров. 2-й Бульварний, 2, був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «HYUNDAI», VIN НОМЕР_3 . В ході ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив 2.3«б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №597775, який складений 21 лютого 2026 року, водій ОСОБА_1 21 лютого 2026 року о 19 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Миколаєві по пров. 2-й Бульварний, 2, став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Водій повідомив, що вживав алкогольні напої після скоєння ДТП. На місці зупинки транспортного засобу пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Алкотест драгер ARAM 3601 тест №2299, результат якого встановив 1,75 проміле, з яким водій погодився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за статтями 124 та частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Вказані протоколи разом з іншими документами були скеровані органами поліції на розгляд до Інгульського районного суду міста Миколаєва.
ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав частково, вказавши про те, що вживав алкогольні напої перед ДТП, а не після нього. При цьому підтвердив, що під час складення матеріалів про адміністративні правопорушення вказав поліцейським, що вживав алкогольні напої після ДТП.
Постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2026 р. справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП за протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №597780 від 21 лютого 2026 р. та серії ЕПР1 №597775 від 21 лютого 2026 р. об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний №489/1675/26 (провадження №3/489/595/26).
Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665 грн 60 коп.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Бойченко Г.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП змінити та закриту справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв це до уваги, що протокол ЕПР1 №597775 від 21 лютого 2026 р. щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: не містить даних про час, дату та місце вчинення правопорушення, наслідком чого є закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформованим за наслідками розгляду справи №335/6977/22 (провадження №14-87цс24) у п.67 своєї постанови від 22 січня 2025 р. Крім того, адвокат вказує, що факт вживання алкогольних напоїв водієм ОСОБА_1 після ДТП не підтверджується, крім, як лише самими поясненнями останнього, які він надав поліцейським під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, але такі пояснення водій ОСОБА_1 не підтвердив у суді першої інстанції. Разом з цим суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення потерпілої особи ОСОБА_2 , який зазначив, що водій автомобілю «DAEWOO LANОS», державний номерний знак НОМЕР_2 мав ознаки алкогольного сп`яніння після ДТП до моменту виклику поліції, що зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Також, захисник Бойченко Г.А. зауважує, що з відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що сума штрафу складає 20000 грн і краще б він сказав правду, що і для нього було б краще, а саме менша сума штрафу у розмірі 17000 грн та вважає, що поліцейський був згоден з тим, що ОСОБА_1 сказав неправду для того, щоб уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та обмовив себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП. 
Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом постанова судді суду першої інстанції не переглядається.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Бойченка Г.А., вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Приймаючи постанову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (далі – Правила), ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 Правил передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За пунктом 1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно підпункту «є» пункту 2.10 Правил у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Невиконання вимог підпункту «є» пункту 2.10 Правил утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП.
Зокрема, ч.4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП, підтверджена:
-у не оскаржуваній частині постанови у справі, яка переглядається, суддя першої інстанції встановив, що 21 лютого 2026 року о 19:00 год в м. Миколаєві по провул. 2-й Бульварний, 2, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги пунктів 2.3«б», 12.1, 13.1 Правил, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «HYUNDAI», VIN НОМЕР_3 , тобто скоїв дорожньо-транспортну пригоду;
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№597775від 21 лютого 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 21 лютого 2026 р. о 19 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в м. Миколаєві по пров. 2-й Бульварний, 2, став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Водій повідомив, що вживав алкогольні напої після скоєння ДТП. На місці зупинки транспортного засобу пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Алкотест драгер ARAM 3601 тест №2299, результат якого встановив 1,75 проміле, який підписаний водієм без зауважень та заперечень; 
- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським від 21 лютого 2026 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810, який показав 2,36‰, який підписаний  ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода й результат огляду, що становив 1,75‰;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 21 лютого 2026 р., у якому також зазначені ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 ;
- змістом відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразове зазначив поліцейським, які прибули на місце ДТП, що він вживав алкогольні напої після ДТП та не змінив своїх, незважаючи на роз`яснення поліцейських про настання адміністративної відповідальності за вживання алкогольних напоїв після ДТП до проведення його огляду на стан сп`яніння; 
- письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , в яких він також зауважив, що вживав алкогольні напої вже після вчинення ДТП «у зв`язку зі стресом». 
Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.
Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.
Враховуючи сукупність доказів, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, є порушенням підпункту «є» пункту 2.10 I?aaee та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
Застосовуючи до водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника.
Доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Так, посилання захисника Бойченка Г.А. на невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення вимогам статті 256 КУпАП спростовуються наявними у справі доказами.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№597775 від 21 лютого 2026 року зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 21 лютого 2026 р. о 19 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», в м. Миколаєві по пров. 2-й Бульварний, 2, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого допустив порушення підпункту «є» пункту 2.10 Правил – вжив після ДТП алкоголь, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. Тобто у протоколі працівником поліції зазначені дата, час та місце вчинення ОСОБА_1 правопорушення та його суть, а також правова кваліфікація його дій, що відповідає приписам статті 256 КУпАП, а також об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, про те, що дії ОСОБА_1 поліцейському слід було кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази вживання алкоголю після ДТП, апеляційний суд оцінює критично та не приймає з огляду на підписання ним без заперечень щодо суті вчиненого правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення, наявні у справі інші докази, зокрема відеозапис та письмові пояснення самого ОСОБА_1 , в яких він незважаючи на роз`яснення поліцейським видів стягнення за частинами 1 та 4 ст. 130 КУпАП, наполягав на тому, що вжив алкогольні напої після вчинення ДТП. 
Також апеляційний суд погоджується з аргументами суду першої інстанції, який обґрунтовано відхилив версію ОСОБА_1 про вживання ним алкогольних напоїв до вчинення ДТП, зокрема і посилання на письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Зокрема, ОСОБА_2 спілкувався із ОСОБА_1 лише після ДТП.
Крім того, вказані пояснення лише свідчать про те, що ОСОБА_1 міг мати ознаки алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем та скоєння ДТП, однак жодним чином не спростовують версію поліцейського про те, що ОСОБА_1 вжив алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та до моменту проведення огляду на стан сп`яніння, про що останній неодноразово пояснював поліцейським під відеозапис, а також власноруч написав у своїх письмових поясненнях.
Інших доводів на спростування вини ОСОБА_1 у порушенні ним підпункту «є» пункту 2.10 П?aaee апеляційна скарга не містить.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП - вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
За таких обставин, оскаржувана постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Бойченка Геннадія Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2026 року в частині, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна