Справа № 450/1314/25 
Провадження № 2/450/146/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:  
головуючого - судді    Мельничук І. І.
секретаря судового засідання   Дикої О. Ю. 
за участю прокурора   Буджак Д. Ю.
представника позивача    Боровкова М. Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Пустомитівської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пустомитівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки, -
в с т а н о в и в :
в провадженні судді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом Пустомитівської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пустомитівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами № 16 від 28.12.2017, укладений між Пустомитівським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс» та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів довгострокового тимчасового користування лісами вчинено запис №103 від 16.02.2018; зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути лісову ділянку загальною площею площею 2,0 га, розташовану в кварталі 11 виділи № № 6,8,9,15 Пустомитівського ДЛГП «Галсільліс» власнику земельної ділянки - Львівській обласній раді та у постійне користування Пустомитівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс»; стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури 4 844,8 грн. сплаченого судового збору.
В обґрунтування позову зазначає, що під час реалізації представницьких повноважень Пустомитівською окружною прокуратурою в ході вивчення стану додержання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що відповідно до п. 1.5 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №502 від 14.08.2012, використання корисних властивостей лісів на умовах довгострокового тимчасового користування здійснюється на підставі договору довгострокового тимчасового користування лісами, який укладається між постійним лісокористувачем або власником лісів, з одного боку, та тимчасовим лісокористувачем, з іншого боку, після прийняття відповідного рішення уповноваженим органом. Пунктом 7 розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 25.05.2017 №426/0/5-17 «Про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування» ОСОБА_1 виділено у довгострокове тимчасове платне користування лісову ділянку площею 2,0 га строком на 15 років для рекреаційних цілей. На виконання зазначеного розпорядження 28.12.2017 між Пустомитівським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс» та ОСОБА_1 укладено договір №16 на право довгострокового тимчасового користування лісами, відповідно до якого постійний лісокористувач передав, а тимчасовий лісокористувач прийняв у користування лісову ділянку загальною площею 2,0 га, розташовану у кварталі № НОМЕР_2 , виділи № № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , строком на 15 років. Згідно з умовами договору, тимчасовий лісокористувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування лісовою ділянкою. Разом з тим встановлено, що відповідачем допущено систематичне порушення істотних умов договору. Відповідно до довідки-розрахунку орендної плати за договором №16 від 28.12.2017, наданої Пустомитівським ДЛГП «Галсільліс», загальна сума плати за 2017–2025 роки становить 203850,75 грн, з яких відповідачем сплачено лише 56568,38 грн. Таким чином, заборгованість становить 147282,37 грн. При цьому плата за користування лісовою ділянкою за період 2022–2025 років взагалі не здійснювалася. Незважаючи на неодноразові звернення та направлення рахунків про необхідність погашення заборгованості, відповідачем жодних дій щодо виконання своїх зобов`язань не вчинено. Крім того, за результатами обстеження лісової ділянки, оформленого актом від 17.03.2025, встановлено порушення умов використання, а саме невиконання передбачених інвестиційною програмою заходів, а також засмічення території господарськими відходами. Таким чином, встановлено, що відповідач тривалий час не виконує своїх зобов`язань за договором, що полягає у несплаті обов`язкових платежів та неналежному використанні лісової ділянки, чим порушує істотні умови договору. З наведених підстав просить позовні вимоги задоволити.
13.11.2025 року від представника Львівської обласної ради Юрчук О.В. через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Лісового кодексу України довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Розпорядження Львівської обласної державної адміністрації про виділення лісових ділянок є підставою для укладення договору довгострокового тимчасового користування лісами з постійним лісокористувачем. На підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №426/0/5-17 від 25.05.2017 між Пустомитівським ДЛГП «Галсільліс» та ОСОБА_1 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами №16 від 28.12.2017, відповідно до якого відповідачу надано у користування лісову ділянку площею 2,0 га строком на 15 років для рекреаційних цілей. Згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі вносити плату за користування лісовою ділянкою у визначені строки. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи та листа Пустомитівського ДЛГП «Галсільліс» від 14.03.2025 №20, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на день подання позову утворилась заборгованість у розмірі 147 282,37 грн. Аналізуючи норми Конституції України, Земельного кодексу України та Лісового кодексу України, представник зазначає, що платність є обов`язковою складовою правового режиму тимчасового користування лісами, а обов`язок своєчасного внесення плати є систематичним за своєю природою. З урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23, систематичність означає два і більше випадки невиконання зобов`язання, зокрема несплати платежів, передбачених договором. Таким чином, систематична несплата відповідачем платежів за користування лісовою ділянкою протягом тривалого часу є істотним порушенням умов договору. З огляду на викладене, а також враховуючи положення цивільного законодавства щодо належного виконання зобов`язань, для встановлення підстав розірвання договору суд має врахувати факт систематичності порушень та наявність заборгованості. Оцінюючи поведінку відповідача з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, представник вважає, що відповідач систематично не виконував істотні умови договору, чим порушив інтереси територіальної громади в особі Львівської обласної ради. Наведене свідчить про істотність порушень умов договору довгострокового тимчасового користування лісами №16 від 28.12.2017 та підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, просить суд врахувати подані письмові пояснення та задовольнити позовні вимоги.
В судовому прокурор Буджак Д.І. та представник позивача Львівської обласної ради - Боровков М. Д. позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити.
Представник третьої особи - Пустомитівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, пояснень щодо позову не надавав.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надавав, однак 23.03.2026 року направив на адресу суду чергове клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просить відкласти судове засідання, призначене на 31.03.2026 року на 15:30 год., оскільки перебуває на реабілітаційному лікуванні після операційного втручання за межами території України, на підтвердження вказаного долучає виписку із медичної карти стаціонарного хворого 42, виданої ТОВ «Клініка здоров`я та краси «ГОРИЗОНТИ», із якої вбачається, що ОСОБА_1 надійшов у стаціонар 26.02.2026 року та виписався 26.02.2026 року, якому рекомендовано, окрім іншого, обмеження фізичних навантажень протягом 1 місяця.
Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) виходить із того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
Уст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
За змістом ст. 43, 44 ЦПК України учасники справи та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Право учасників справи брати участь в судових засіданнях закріплено у п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Обґрунтовуючи причини своєї відсутності у судовому засіданні та підстави для відкладення розгляду справи, відповідач зазначає про неможливість його особистої участі у судовому засіданні, оскільки станом на час розгляду справи він перебуває на реабілітаційному лікуванні після операційного втручання за межами території України, окрім того, відповідач зазначає, що проживає у центральній частині міста Львова, а відстань до міста Пустомити є значною.
Однак, на переконання суду, наведене обґрунтування відповідачем у його заяві не є підставою для повторного відкладення розгляду справи, з огляду на те, що відповідачем неодноразово вже подавались клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: 07.08.2025 року, в якому він мотивує своє клопотання про відкладення судового засідання 12.08.2025 року тим, що готує відзив на позовну заяву, та у період із 08.08.2025 року по 16.08.2025 року буде відсутній на території України, у зв`язку із виконанням дипломатичних обов`язків Почесного Консула Королівства Бельгія у місті Львові, однак підтвердження такого відрядження не долучив; 21.10.2025 року клопотання про відкладення судового засідання, призначеного судом на 22.10.2025 року вмотивовано тим, що у період з 13.10. по 26.10.2025 року також буде відсутній на території України, оскільки буде виконувати дипломатичні обов`язки, знову ж таки, документальне підтвердження такого не долучає; 12.01.2026 року на судове засідання, призначене 15.01.2026 року, з тих самих підстав (у період з 12.01.по 23.01.2026 року відрядження), однак знову ж таки, документального підтвердження такого не надав суду; 05.02.2026 року на судове засідання 10.02.2026 року з тих підстав, що останній перебуває на лікуванні, з тих самих підстав клопотання про відкладення зареєстроване в системі документообігу суду 02.03.2026 року на судове засідання 02.03.2026 року.
Судом також встановлено, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Водночас, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Так, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Отже, наведене положення законодавства передбачає можливість участі у справі сторони, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками такої особи.
Крім того, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Тлумачення ч.1, 2 ст. 212 ЦПК України свідчить, що участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду є правом учасників справи, у задоволенні відповідної заяви учасника справи суд може відмовити лише за відсутності у суді відповідної технічної можливості.
Відповідно, суд враховує, що при призначенні усного слухання справи суд зобов`язаний забезпечити право учасників справи брати участь в судових засіданнях, що є елементом гласності і відкритості судового процесу як однією із основних засад судочинства, а відтак складовою забезпечення цього права є участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Таким чином, суд наголошує, що саме по собі посилання відповідача у заяві про відкладення розгляду справи на його перебування за межами України на реабілітаційному лікуванні не може бути підставою для необмеженої кількості відкладень судового розгляду. Відповідач при зверненні до суду з заявою про відкладення розгляду справи не надав доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду, не просив про розгляд справи в режимі відеоконференції, не вказував у зв`язку з чим позбавлений об`єктивної можливості укласти договір про надання правничої допомоги та забезпечити явку свого представника в судове засідання.
Враховуючи викладене, суд відхиляє клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, призначеного на 31.03.2026 року о 15:30 год., з врахуванням того, що дана справа перебуває на розгляді суду тривалий час, а саме з 27.03.2025 року, тобто понад один рік, а тому подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення принципу розумного строку розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Львівської обласної ради № 467 від 11.07.2001 року «Про передачу земель Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП «Галсільліс» затверджено проєкти відведення земельних ділянок за межами населених пунктів та надано їх Пустомитівському дочірньому лісогосподарському підприємству ЛГП «Галсільліс» для ведення лісового господарства в постійне користування. 
Пустомитівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» є дочірнім підприємством із статусом юридичної особи Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс». За своїм правовим статусом ОКС ЛГП «Галсільліс» є комунальним, унітарним підприємством і діє за принципом повного господарського розрахунку. 
Отже, земельні ділянки, які перебувають у користуванні Пустомитівського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», відносяться до комунальної форми власності, розпорядником яких виступає Львівська обласна рада.
Судом встановлено, що згідно пунктом 7 розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 25.05.2017 № 426/0/5-17 «Про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування» виділено ОСОБА_1 у довгострокове тимчасове платне користування лісову ділянку площею 2,0 га, розташовану в кварталі 11 виділи № № 6,8,9,15 Пустомитівського ДЛГП «Галсільліс» на території Конопницької сільської ради Пустомитівського району, терміном на 15 років для рекреаційних цілей.
У зв`язку з цим, 28.12.2017 року між Пустомитівським ДЛГП «Галсільліс» та відповідачем укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами № 16, про що в книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користування лісами зроблено запис від 16.02.2018 року №103.
Згідно з пункту 1. Договору, постійний лісокористувач (Пустомитівського ДЛГП «Галсільліс») виділяє, а тимчасовий лісокористувач ( ОСОБА_1 ) приймає в довгострокове тимчасове платне користування лісову ділянку для рекреаційних цілей.
Відповідно до п. 2 Договору в тимчасове користування виділяється лісова ділянка загальною площею 2,0 га, яка розташована у кварталі № НОМЕР_2 виділи №№ 6,8,9,15.
Пунктом 3 вказаного Договір укладено на 15 років.
Відповідно до п. 4 Договору плата за довгострокове тимчасове користування лісами вноситься тимчасовим лісокористувачем на рахунок постійного лісокористувача у розмірі 18 115,74 грн., яка розраховується відповідно до «Методики розрахунку розміру щорічної плати лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс» по договорах довгострокового тимчасового користування лісами», затвердженої наказом ЛГП «Галсільліс» №4 від 16.01.2008, та згідно «Методики розрахунку розміру щорічної плати за довгострокове користування землями лісового фонду», затвердженої рішенням Львівської обласної ради від 04.12.2007 року № 409 «Про порядок та умови використання лісових ресурсів місцевого значення та користування земельними ділянками лісового фонду».
Згідно з п. 6 Договору плата вноситься у такі строки: за перший рік використання лісової ділянки з дати передачі лісової ділянки згідно акту по 31 грудня цього ж року вноситься при заключенні цього договору, а за наступні календарні роки з 1 січня по 31 грудня проводиться на умовах попередньої оплати за 15 календарних днів до початку року.
Пунктом 10.1. Договору передбачено, що на тимчасового лісокористувача, що використовує лісову ділянку за цим договором, діють норми Лісового кодексу України, інших нормативно-правових актів лісового і природоохоронного законодавства.
У розділі «Інші права та обов`язки сторін» Договору передбачено, що відповідач (тимчасовий лісокористувач) має наступні права: здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; за погодженням із власником лісів, постійним лісокористувачем в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності; отримувати доходи і продукцію від її реалізації.
Також згідно розділу «Інші права та обов`язки сторін» Договору, тимчасовий лісокористувач також зобов`язаний: приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об?єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; не порушувати прав інших лісокористувачів; проводити в пожежонебезпечний період (з 01.04. по 01.10.) протипожежні заходи (перекриття непланових заїздів, виготовлення наочної протипожежної агітації тощо); забезпечити охорону лісу від самовільних рубок і пожеж; своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів та користування лісовою ділянкою; виконувати інші права і обов`язки, що передбачені Лісовим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами з цього питання.
Відповідно до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» сторони передбачили випадки припинення такого шляхом його розірвання, в тому числі за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Окрім цього, згідно п. 20 Договору, його дія припиняється у випадку: закінчення строку, на який його було укладено; добровільної відмови від використання лісових ресурсів; припинення діяльності тимчасового лісокористувача; порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням; у випадках вилучення (передачі) лісової ділянки для суспільних потреб.
За результатами опрацювання інформації Пустомитівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс», наданої на запит окружної прокуратури від 23.01.2025 № 14.55/04-29-341вих-25, ОСОБА_1 допущено систематичне порушення істотних умов Договору, що в свою чергу є підставою для розірвання вказаного Договору.
Лісниками обходів здійснено перевірку умов використання лісових ділянок відповідно до договорів, їх обстеження з метою контролю за додержанням користувачами мети та умов договору, згідно складеного акту від 17.03.2025 року у ОСОБА_1 виявлено порушення, а саме – передбачені інвестиційною програмою соціально-трудові, інвестиційні та інші заходи згідно концепції проекту не виконані в повному обсязі, місцями виявлено засмічення території господарськими відходами, існує значна заборгованість з плати за довгострокове тимчасове користування лісами. 
Пустомитівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» в листі № 7 від 31.01.2025 року повідомляє, що ОСОБА_1 неодноразово надсилалися рахунки про сплату заборгованості, але відповідь та оплата не надходила.
Відповідно до довідки розрахунку орендної плати згідно договору №16 від 28.12.2017 року, наданої Пустомитівським ДЛГП «Галсільліс», плата за довгострокове тимчасове користування за 2017-2025 роки становить 203850,75 грн., оплата ОСОБА_1 за була здійснена лише у сумі 56568,38 грн. Плата за довгострокове тимчасове користування за 2022-2025 роки не здійснювалася. Таким чином, на дату пред`явлення позову заборгованість у ОСОБА_1 становить 147 282,37 грн.
Пустомитівським ДЛГП ЛГП «Галсільліс» скеровувалася рекомендованим листом з описом вкладення претензія №73 від 08.05.2023 про оплату коштів на адресу відповідача, яка була зазначена останнім при укладенні Договору, однак претензія залишена без виконання.
Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 20 ЛК України, тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право, за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності.
Частиною 2 статті 20 ЛК України передбачені обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування: 1) приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; 2) виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; 3) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 4) вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; 5) своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів; 6) не порушувати прав інших лісокористувачів. Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.
Аналогічно п. 6.4 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502установлено, що спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).
Таким чином, тимчасовий довгостроковий лісокористувач за погодженням із постійним лісокористувачем в установленому законом порядку може зводити тимчасові будівлі, споруди та інші споруди лінійного типу, необхідні для ведення господарської діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушувались умови договору, а також вимоги лісового законодавства України.
Підстави для припинення права тимчасового користування лісами передбачені ч. 5, 7ст. 78 Лісового кодексу України. Так, право тимчасового користування лісами припиняється у разі порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, а також використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища та в разі використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.
Статтею 105 ЛК України передбачена відповідальність за порушення лісового законодавства, в тому числі за знищення або пошкодження лісу внаслідок підпалу або недбалого поводження з вогнем, порушення інших вимог пожежної безпеки в лісах; знищення або пошкодження лісу внаслідок його забруднення хімічними та радіоактивними речовинами, виробничими і побутовими відходами, стічними водами, іншими шкідливими речовинами, підтоплення, осушення та інших видів шкідливого впливу; порушення строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; невнесення плати за використання лісових ресурсів у встановлені строки.
Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідачем відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що систематичність невиконання договірних зобов`язань - це два та більше випадки невиконання таких зобов`язань.
Статтею 131-1 п. З Конституції України, ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності.
У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.
Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ст. 8 ЛК України).
Рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями (ст.6ст.31 ЛК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38).
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу, (п. 40 Постанови).
Отже, органами, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Львівська обласна рада, як власник лісової ділянки, Пустомитівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс», як орган державного контролю з ведення лісового господарства та як постійний користувач лісів.
Судом з`ясовано, що Львівська обласна рада та Пустомитівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» тривалий час, не ініціювалося питання щодо припинення дії договору довгострокового тимчасового користування лісами, лісова ділянка не використовувалася за цільовим призначенням, не здійснювалися заходи щодо збереження оздоровчих та захисних властивостей лісів.
Суд враховує, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що лісова ділянка, продовжує використовуватися ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного законодавства та в супереч інтересам держави, жодних заходів, направлених на захист порушених інтересів держави до цього часу не вжито.
Відтак, суд дійшов переконання, що згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором доведена бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду.
Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ст. 630 ЦК України).
Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Статтею 636 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 2статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. ч. 2, Зст. 653 ЦК України).
Після припинення дії договору тимчасовий лісокористувач повертає постійному лісокористувачу лісову ділянку (п. 12 Договору).
Частиною 1 статті 20 ЛК України передбачені права тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування: 1) здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; 2) за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності; отримувати продукцію і доходи від її реалізації.
Частиною 2 статті 20 ЛК України передбачені обов`язки 3) тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування: 1) приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; 2) виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; 3) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 4) вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; 5) своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів; 6) не порушувати прав інших лісокористувачів.
Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.09.2012 № 551 затверджено Примірний договір довгострокового тимчасового користування лісами.
Відповідно до п. 23 Примірного договору довгострокового тимчасового користування лісами передбачено обов`язок лісокористувача своєчасно вносити плату за користування лісовою ділянкою.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем були порушені норми лісового законодавства стаття 20 Лісового кодексу України, а також умови договору, відповідачем систематично не виконано обов`язок щодо своєчасного та повного внесення плати за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою, внаслідок чого утворилась заборгованість у значному розмірі. Крім того, відповідачем не дотримано умов використання лісової ділянки за її цільовим призначенням, не виконано передбачених інвестиційною програмою заходів, а також допущено засмічення території господарськими відходами, що підтверджується матеріалами справи та вищезазначеним актом обстеження, що є підставою для його розірвання, слід зазначити, що відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення істотних умов договору № 16 у частині своєчасної сплати за користування лісовою ділянкою на загальну суму заборгованості станом на березень 2025 року становить 147 282,37 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 4844,80 грн.
Керуючись ст.ст.526,610,611, 628, 632,636,651 ЦК України, ст.ст.6,7,8,20,31,78 ЛК України, ст.ст.3,4,12,13,15,56,76-81,89,95,141,177,229,258,259,263-266,268,273-279 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :
позов Пустомитівської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Львівської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Пустомитівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс» про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки – задоволити.
Розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами № 16 від 28.12.2017 року, укладений між Пустомитівським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс» та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів довгострокового тимчасового користування лісами вчинено запис №103 від 16.02.2018 року.
Зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) повернути лісову ділянку загальною площею площею 2,0 га, розташовану в кварталі 11 виділи № № 6,8,9,15 Пустомитівського ДЛГП «Галсільліс» власнику земельної ділянки - Львівській обласній раді та у постійне користування Пустомитівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс». 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Львівської обласної прокуратури (місцезнаходження: м. Львів, просп. Шевченка, 17/19, ЄДРПОУ: 02910031) сплачений судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позивач: Львівська обласна рада, ЄДРПОУ 22340506, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 12.
Прокурор, яка діє в інтересах держави: керівник Пустомитівської окружної прокуратури Кулинич Юлія Миколаївна,місцезнаходження:81100,Львівська область,м.Пустомити,вул.Шевченка,3.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Пустомитівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «Галсільліс», ЄДРПОУ 31300053, місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174/31.
Повний текст судового рішення у зв`язку з перебуванням головуючого у справі в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні з 08 по 10 квітня 2026 року складено 13 квітня 2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук