Справа № 420/1081/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 січня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області №155950012381 від 13.11.2024 року;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:
з 04 липня 1986 року (наказ №90-к від 05.07.1986 року) по 31 січня 1987 року (наказ
№13/к від 31.01.1987 року) у «Державному підприємстві» Літовський ліспромгосп (Літовському ліспромгоспу Амурського лісопромислового комбінату імені 50-річчя РССР виробничого мебельного об`єднання «Хабаровськмебель»);
з 06 лютого 1987 року (наказ №31-к від 06.02.1987 року) по 20.05.1988 року (наказ №123-к від 02.06.1988 року) у Біраканському ліспромгоспу Єврейської автономної області.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком з 04 листопада 2024 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою від 15 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
Ухвалою від 12 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області залучено у справу в якості другого відповідача, розгляд справи розпочався спочатку.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2024р. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши усі необхідні документи передбачені діючим законодавством України. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто заяву та ухвалено Рішення від 13.11.2024 року №155950012381 про відмову у призначенні пенсії, з підстав того, що періоди роботи в росії не враховані, а саме: з 06.02.1987 року по 20.05.1988 року згідно з архівної довідки від 20.04.2021 року №С-596/1 та з 04.07.1986 року по 31.01.1987 року згідно з архівної довідки від 05.04.2021 року №06-06/358, оскільки на зазначені документи не надано апостиль, також посилаючись на те, що з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
На думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначені пенсії №1559500012381від 13.11.2024 року - незаконне, а право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком – порушеним, з таких підстав.
Стосовно не зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації позивач зазначає, що 29.11.2022р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», але це не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Враховуючи наведене, на думку позивача, до набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з Угоди про гарантії прав громадян державучасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку із чим період роботи Позивача в Російській Федерації з з 06.02.1987 року по 20.05.1988 року таз 04.07.1986 року по 31.01.1987 року повинен бути зарахований до страхового стажу для призначення пенсії.
З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.
До суду 23.01.2025 року від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли пояснення по справі, відповідно до змісту яких представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволені.
Так представник зазначає, що правомірність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області Рішення № 155950012381 від 13.11.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пов`язується з відсутністю належним чином підтвердженого страхового стажу. У позивача в наявності із необхідних 21 року лише 20 років 02 місяці 08 днів страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії. В розрахунок страхового стажу відсутні підстави зарахувати періоди роботи позивача на території російської федерації з 06.02.1987 по 20.05.1988 згідно архівної довідки від 20.04.2021 №С-596/1 та з 04.07.1986 по 31.01.1987 згідно архівної довідки від 05.04.2021 №06-06/358, оскільки ці довідки долучено без відповідного апостилю.
З 01.01.2023 Російська Федерація вийшла із Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, укладеної 13.03.1992.
Однак, з 01.01.2023 Російська Федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, для української сторони цей міжнародний договір припинив дію 19.06.2023 у відповідності до листа Міністерства закордонних справ від 29.12.2022 №72/14-612-108210.
Отже, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058, а врахування такої заробітної плати, згідно спірних довідок про заробітну плату не передбачено чинним законодавством.
Тому, представник відповідача вважає, що Головне управління ПФУ в Запорізькій області ухвалило оскаржуване рішення правомірно.
До суду 27.01.2025 року від Головного управління ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволені.
По-перше, представник зазначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У відповідності до Порядку 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 07.11.2024 року та винесення відповідного рішення було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
У відповідності до чинного законодавства відповідач не має повноважень на здійснення будь - яких інших перерахунків позивачу, у тому числі за рішенням суду, оскільки позивач не перебуває на обліку у нього та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Пунктом 4.8 Порядку 22-1 визначено, що документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію.
Оскільки відповідач був уповноважений на розгляд конкретної заяви позивача від 07.11.2024, то територіальний орган Пенсійного фонду України уповноважений по розгляду питання щодо призначення і виплати пенсії в даному випадку може бути визначено лише Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Щодо неврахування періодів роботи позивача, представник зазначає, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 07.11.2024 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Вік заявника: 63 роки 0 місяців 4 дні.
Страховий стаж особи становить: 20 років 2 місяці 8 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 06.02.1987 по 20.05.1988 згідно архівної довідки від 20.04.2021 №С-596/1 та з 04.07.1986 по 31.01.1987 згідно архівної довідки від 05.04.2021 №06-06-/358, оскільки не зазначені документи, не надано апостиль. Прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
З 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москві (далі - Угода), що призвело до розірвання дипломатичних відносин з росією. З 19 червня 2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особам та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.
23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року”, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. Після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993 не застосовується у відносинах з російською федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.
Враховуючи вищенаведене, представник зазначає, що за відсутності належного документального підтвердження оспорюваних періодів роботи, відсутні підстави для зарахування даних періодів до страхового стажу.
До суду 28.01.2025 року від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
Після залучення в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, до суду 19.03.2025 року від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник підтримує правову позицію представника Головного управління ПФУ в Запорізькій області та просить відмовити в задоволені позовних вимог Позивачу.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що 07.11.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ із заявою встановленого зразка №2170 про призначення пенсії за віком.
Суд встановив, що заява була розглянута Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області та рішенням від 13.11.2024 року № 155950012381 відмовлено у призначенні пенсії. 
Відповідно до вказаного рішення: 
Вік заявника 63 роки.
Необхідний страховий стаж – 21 рік.
Страховий стаж особи становить 20 років 02 місяці08 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- періоди роботи на території російської федерації з 06.02.1987 року по 20.05.1988 року згідно архівної довідки від 20.04.2021 року №С-596/1 та з 04.07.1986 року по 31.01.1987 року згідно архівної довідки від 05.04.2001 року №06-06/358, оскільки на зазначе6і документи не надано апостиль, також посилаючись на те, що з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Судом досліджено трудову книжку позивача та вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_3 та архівні довідки, які підтверджують спірні періоди роботи.
На думку позивача оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке. 
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно із положеннями статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – від 21 рік.
Положеннями частин 1, 2 та 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом України № 1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з п.3 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Судом встановлено, що 07.11.2024 року позивач звернувся до територіального управління ПФУ із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 13.11.2024 року № 155950012381 заяву позивача розглянуто та відмовлено у призначенні пенсії з підстав не зарахування до страхового стажу: 
- періоди роботи на території російської федерації з 06.02.1987 року по 20.05.1988 року згідно архівної довідки від 20.04.2021 року №С-596/1 та з 04.07.1986 року по 31.01.1987 року згідно архівної довідки від 05.04.2001 року №06-06/358, оскільки на зазначе6і документи не надано апостиль, також посилаючись на те, що з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Так, стосовно тверджень Головного управління ПФУ в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу «періоди роботи на території російської федерації з 06.02.1987 року по 20.05.1988 року згідно архівної довідки від 20.04.2021 року №С-596/1 та з 04.07.1986 року по 31.01.1987 року згідно архівної довідки від 05.04.2001 року №06-06/358, оскільки на зазначе6і документи не надано апостиль, також посилаючись на те, що з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.», суд вважає, що такі посилання є необґрунтованими, з огляду на таке. 
29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
23.12.2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 1 грудня 2022 року № 2783-IX, відповідно до якого Україна зупинила у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
А також, Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.
Частиною 1 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Однак, частиною 2 ст. 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тобто, аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
А тому, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні стажу роботи в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.
Суд вважає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу.
Таким чином, враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач – Головне управління ПФУ в Запорізькій області діяв не у порядок та спосіб визначений вище переліченими судом нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначені пенсії є правомірними та належать задоволенню.
Щодо решт позовних вимог, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
З наведених підстав суд доходить висновку, що позовні вимоги – зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на території російської федерації з 04.07.1986 по 31.01.1987 та з 06.02.1987 по 20.05.1988 року, згідно архівних довідок №С-596/1 від 20.04.2021 року та №06-06/358 від 05.04.2021 року, є правомірними та належать задоволенню.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головне управління ПФУ в Запорізькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 04.11.2024року, суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу виповнилося 63 роки, має необхідний страховий стаж для призначення пенсі, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати позивачу пенсію з 04.11.2024 року є правомірними та належать задоволенню шляхом зобов`язання саме Головного управління ПФУ в Запорізькій області призначити та виплачувати пенсію позивачу з 04.11.2024 року, яким було допущено порушення прав позивача.
За таких обставин, не знайшло підтвердження порушення прав позивача відповідачем – Головним управлінням ПФУ в Одеській області.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути, зокрема, обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), пропорційним, тобто прийнятим з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Згідно з приписів ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оцінюючи спірні дії та рішення відповідача, суд дійшов висновку, що вони не відповідають ознакам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, вони вчиненні не у спосіб, передбачені законом та є необґрунтованими, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місце знаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) №155950012381 від 13.11.2024 року про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи в Російській Федерації з 04.07.1986р. по 31.01.1987р. та з 06.02.1987р. по 20.05.1988р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком з 04.11.2024 року.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, місце знаходження: 69057, м. Запоріжжя, прст. Соборний, 158-Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України. 

Суддя Л.Р. Юхтенко