Справа № 750/845/26
Провадження № 2/750/1367/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
у січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 26451 грн. 04 коп.
Обґрунтовано позов тим, що 26 листопада 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1  було укладено договір про надання кредиту № 491015290, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» надало позичальнику кредит у сумі 17113 грн. 52 коп. строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ». 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Оскільки  ОСОБА_1  не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Судова повістка отримана ним особисто 03 лютого 2026 року.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
26 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 491015290, про що свідчить оферта на укладення угоди про надання кредиту підписана позичальником, за умовами якої АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 17113 грн. 52 коп. строком на 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних, дата повернення кредиту – 27 листопада 2024 року (а.с. 6).
Крім того, 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту із погодженням усіх основних умов договору, в тому числі суми кредиту та відсоткової ставки за користування кредитом (а.с. 8).
Згідно з Додатком № 1 до угоди про надання кредиту № 491015290 від 26 листопада 2019 року було погоджено графік платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, відповідно до якого передбачена щомісячна сплата відсотків та часткове повернення кредиту (а.с. 7).
Проте, як зазначено у позовній заяві, відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 23 лютого 2021 року становить 26451 грн. 04 коп., з яких: 17113 грн. 52 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 8437 грн. 52 коп. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 900 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 27).
Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано.
Розмір заборгованості також підтверджується випискою по особовому рахунку  ОСОБА_1  за період з 26.11.2019 по 22.02.2021 (а.с. 25-26). 
22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передало ТОВ «ФК ФОРТ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ФОРТ» прийняло належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку 1-1, в тому числі і до відповідача (а.с. 10-14).
Так, відповідно до витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу № 1 від 22.02.2021, ТОВ «ФК ФОРТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 491015290 від 26.11.2019, розмір заборгованості на дату відступлення становить 26451 грн. 04 коп., з яких: 17113 грн. 52 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 8437 грн. 52 коп. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 900 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 23).
Згідно умов договору факторингу ТОВ «ФК ФОРТ» сплатило АТ «Альфа-Банк» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 35 від 23.02.2021 (а.с. 15 на звороті).
23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ФОРТ» передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК ФОРТ» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку 1-1, в тому числі і до відповідача (а.с. 16-20).
Так, відповідно до витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 491015290 від 26.11.2019, розмір заборгованості на дату відступлення становить 26451 грн. 04 коп., з яких: 17113 грн. 52 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 8437 грн. 52 коп. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 900 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 24).
Згідно умов договору факторингу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило ТОВ «ФК ФОРТ» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 129 від 23.02.2021 (а.с. 22).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Акціонерне товариство «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Так, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором становить 26451 грн. 04 коп., до якої входить: 17113 грн. 52 коп. – прострочене тіло кредиту; 8437 грн. 52 коп. – відсотки за користуванням кредитом; 900 грн. – штрафні санкції (а.с. 27).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 25-26).
Доказів, які б спростовували зазначені обставини та розмір заборгованості, відповідач суду не надав.
А тому, враховуючи, що відповідач ознайомився з умовами кредитування, однак взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за прострочене тіло кредиту в розмірі 17113 грн. 52 коп. та відсотками за користуванням кредитом в розмірі ; 8437 грн. 52 коп. – підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану`введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Отже, стягнення заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 900 грн. за кредитним договором в період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.
Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Литвиненко Оксана Ігорівна на підставі договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року (а.с. 28-29).
Копією платіжної інструкції № 2739 від 10 червня 2025 року підтверджується сплата позивачем адвокату Литвиненко Оксані Ігорівні 9200 грн. згідно договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року (а.с. 32).
Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Проаналізувавши опис наданих адвокатом позивачу послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 3000 грн.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження юридичної особи: площа Солом`янська, 2, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 40340222) заборгованість у сумі 25551 грн. 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 3228 грн. 16 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
В решті вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    А.В. СЛІСАР