Справа № 161/21546/25 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/392/26  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І. 
секретар Русинчук М.М.,
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2026 року в складі судді Філюк Т. М.,
встановив:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів мотивуючи тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення повноліття. На підставі вказаного рішення 05 серпня 2020 року видано виконавчий лист та 12 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62801094, яке на даний час перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, станом на дату звернення з даним позовом до суду виникла заборгованість, тому позивачем проведено відповідний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 04 вересня 2019 року по 25 липня 2025 року, яка становить 103500 гривень.
Також позивач має право на отримання індексації за весь період з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів - з 04 вересня 2019 року по 25 липня 2025 року, яка державним виконавцем не проведена. Просить стягнути з відповідача суму індексації в розмірі 37182,87 гривень в судовому порядку.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2026 відмовлено в задоволенні позову.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення скасувати ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд безпідставно поклав тягар доведення на позивача, що на думку позивача суперечить приписам ч.1,ч.6 ст. 81 ЦПК України.
Відповідач не подав доказів сплати аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, покликається на відсутність заборгованості по аліментах, додає до відзиву виписку по рахунку Монобанк/УніверсалБанк про щомісячне перерахування коштів із власного рахунку на картковий рахунок, який, як він стверджує, належить позивачці, за період з грудня 2020 по липень 2025 року, та на чеки переказу коштів через Укрпошту одержувачу ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції встановлено такі обставини. 
Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення повноліття.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що на адвокатський запит представника позивача про надання довідки про розрахунок заборгованості по аліментах Головний державний виконавець ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ Надія Наглій повідомила у листі від 14.07.2025 № 111109, що довідка буде надана після надання сторонами звіту щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки в порушення вимог ч.4 ст. 19 ЦПК України сторони таких дій не вчинили.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав недоведеною обставину виникнення заборгованості по сплаті аліментів.
З такими висновками суду колегія апеляційного суду погоджується.
Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Встановивши, що державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не розраховувся, у зв`язку з чим довідка про розмір заборгованості, яка може слугувати підставою для розрахунку пені та індексації не надана позивачу, відомості про індексацію аліментів державним виконавцем також не надано, ураховуючи положення зазначених вище норм закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем обставин виникнення заборгованості по сплаті аліментів та її розміру, що є підставою для відмови в позові.
Позивач в апеляційному суді не спростувала заперечень відповідача про здійснення щомісячного перерахування аліментів у визначеному судом розмірі на належні їй карткові рахунки починаючи з грудня 2020 року, не подала доказів, що вказані у виписках по рахунку карткові рахунки насправді їй не належать.
Апеляційним судом з пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що вона не погоджується з діями державного виконавця, який не надав довідки про розмір заборгованості по аліментах, не розрахував заборгованості, не провів індексації, хоча ОСОБА_1 наполягає на тому, що заборгованість існує. Позивач повідомила суду, що вважає такі дії неправомірними діями державного виконавця, проте в судовому порядку із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця не зверталась.
Викладені в апеляційній скарзі мотиви про порушення судом приписів ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України та недоведеність відповідачем виконання рішення суду про сплату аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачка не спростувала наданих суду чеків та виписок по рахунках про щомісячне перерахування відповідачем коштів у розмірі стягнутих аліментів та не довела, що ці кошти мають інше призначення, або що вказані карткові рахунки їй не належать.
Інших мотивів неправильності рішення суду першої інстанції позивач в апеляційній скарзі не наводила.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат по сплаті судового збору відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 368, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2026 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, встановлених ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: