Справа № 420/3452/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження зв приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської селищної військової адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправною бездіяльність Білозерської селищної військової адміністрації Херсонського району Херсонської області (далі відповідач), що полягає у непереданні звернення позивача депутатці ОСОБА_2 та ненаданні відповіді на запит на публічну інформацію від 01.02.2026;
- зобов`язати Білозерську селищну військову адміністрацію надати відповідь на запит на публічну інформацію від 01.02.2026 та надати копії документів, що підтверджують реєстрацію і рух звернення (за наявності). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він направив на офіційну електронну адресу органу місцевого самоврядування лист із проханням зареєструвати та передати депутатці Білозерської селищної ради Осадчій Наталі Олексіївні його звернення щодо надання правової оцінки діяльності КП «Розвиток Білозерської громади», так як вважав, що вона працює там. Станом на момент звернення до суду відповідач не надав жодного підтвердження реєстрації або передачі звернення депутатці, що свідчить про фактичне непередання звернення адресату. 01 лютого 2026 року позивач подав до відповідача запит на публічну інформацію з вимогою надати відомості щодо: реєстрації звернення; факту та способу передачі його депутатці; реквізитів документів, що підтверджують рух звернення.
Запит отримано відповідачем 02.02.2026 та станом на 10.02.2026 відповідь на запит позивачу не надана. Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у: непереданні звернення позивача депутатці; ненаданні відповіді на запит на публічну інформацію.
Ухвалою судді від 23.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що наданий позивачем скріншот екрану на думку відповідача є неналежним та допустимим доказом надсилання вказаного листа. Вказаний скріншот можливо стосується якихось звернень позивача які надіслані 29.12.2025 тоді як звернення позивача створено ним 30.12.2025, що виключає можливість його направлення відповідачу заднім числом. Щодо запиту ОСОБА_1 від 01.02.2026 про надання інформації про рух звернення позивача від 30.12.2025, зазначає що позивачем не надано належних та допустимих доказів надсилання запиту на адресу відповідача. Відповідно звернення відповідача від 30.12.2025 та похідний від нього запит від 01.02.2026 підпадає під дію Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та мають бути надіслані позивачем безпосередньо депутату. Норми вищевказаного закону виключають можливість зварення громадян до депутатів через третіх осіб або посередників.
Звернення відповідача від 30.12.2025 та похідний від нього запит від 01.02.2026 не підпадає під дію Законів України «Про зварення громадян» та «Про доступ до публічної інформації», та стосується оціночних суджень конкретного депутата щодо дій або бездіяльності підприємства, що виключає можливість перенаправлення вказаних листів належному розпоряднику, так як відповідач не ставить питання про надання інформації яка перебуває у володінні конкретного розпорядника. У листах позивача відсутній як фотовідбиток механічного підпису особи, так і електронний цифровий підпис, фактично це унеможливлює ідентифікувати особу заявника.
Таким чином, доводи позивача викладені в позовній заяві є не обґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач надав до суду відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача розглядати справу у загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 23.03.2026 р. витребувано у ОСОБА_1 копію запиту направленого 01.02.2026 року до Білозерської селищної військової адміністрації. 
Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 29.12.2025 року направив на електронну адресу Білозерської селищної військової адміністрації лист у якому просив зареєструвати та передати депутатці Білозерської селищної ради Осадчій Наталії Олексіївні заяву додану до звернення. На звернення до депутата позивач наклав кваліфікований цифровий підпис (датовано 29.12.2025р., а не як пише відповідач 30.12.2025р.).
01.02.2026 року позивач направив на електронну адресу відповідача запит щодо надання відомостей про реєстрацію його звернення у системі діловодства (вхідний номер. Дата реєстрації), дату передачи його звернення депутатці ОСОБА_2 , спосіб передачи, реєстраційний номер вихідного документу або інші реквізити що підтверджують передачу, копії супровідних або реєстраційних документів, які підтверджують рух його звернення в межах Білозерської с/ради. Запитувану інформацію просив надати на вказану ним електронну адресу з посиланням на закон «Про публічну інформацію» 
В той же день відповідач надав на електрону адресу позивача відповідь про те, що ОСОБА_2 у відповідача не працює та рекомендовано позивачу телефонувати йому особисто і вимагати відповідь.
На запит позивача від 01.02.2026 року іншої відповіді відповідач не надав.
Позивач не погодився із бездіяльністю відповідача щодо його запиту від 01.02.2026р. та звернувся до суду.
Джерела права та висновки суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Білозерська селищна військова адміністрація створена відповідно до положень ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України №865/2022 від 14.12.2022р.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян».
Закон № 394/96-ВР забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", Кабінетом Міністрів України постановою від 14 квітня 1997 року № 348 затверджена Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації,.
П.1 Інструкції визначено, що діловодство за пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями) і скаргами громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа (далі - організаціях) здійснюється на засадах, визначених Типовою інструкцією з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності” (Офіційний вісник України, 2018 р., № 23, ст. 770), з урахуванням передбачених цією Інструкцією особливостей для реєстрації пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг громадян, що надійшли до організації.
Згідно пункту 2 Інструкції усі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли, повинні прийматися та централізовано реєструватися у день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочий день та час, - наступного після нього робочого дня на реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами (додаток № 1), або в журналах (додаток № 2). Конверти (вирізки з них) зберігаються разом з пропозицією, заявою, скаргою. Облік особистого прийому громадян ведеться на картках, у журналах (додаток № 3) або за допомогою електронно-обчислювальної техніки. За відсутності в організації системи електронного документообігу письмове звернення, отримане за допомогою Інтернету, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), перед реєстрацією роздруковується на папері.
Журнальна форма реєстрації пропозицій, заяв і скарг та обліку особистого прийому громадян допускається в організаціях з річним обсягом надходження до 600 пропозицій, заяв та скарг і такою ж кількістю звернень громадян на особистому прийомі.
Електронне звернення приймається на визначену електронну адресу або шляхом заповнення електронної форми, яка розміщується на офіційному веб-сайті організації.
Датою подання електронного звернення є дата надходження звернення на визначену електронну адресу або дата заповнення електронної форми та її відправлення. Якщо електронне звернення надійшло на визначену електронну адресу у неробочий день та час, то датою подання електронного звернення вважається наступний після нього робочий день.
Розміщена на офіційному веб-сайті організації електронна форма повинна мати графи для зазначення громадянином свого прізвища, імені, по батькові, місця проживання, електронної поштової адреси (відомостей про інші засоби зв`язку з ним), викладення суті порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, дати подання звернення.
У разі коли для розгляду електронного звернення по суті необхідно зазначати персональні дані заявника або інших осіб, за винятком тих, що містяться у зверненні, заявнику пропонується звернутися з усним або письмовим зверненням.
Письмові та усні пропозиції, заяви і скарги, подані на особистому прийомі, також підлягають централізованій реєстрації на реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами, або в журналах (додатки № 1 і 2).
Реєстраційно-контрольна картка, журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг, картка (журнал) обліку особистого прийому громадян ведуться згідно з вказівками щодо їх заповнення (додаток № 4).
Автоматизовані реєстрація пропозицій, заяв і скарг та облік особистого прийому громадян здійснюються з реєстраційно-контрольних форм шляхом введення в персональний комп`ютер таких елементів: дата надходження звернення; прізвище, ім`я, по батькові, категорія (соціальний стан) заявника; звідки одержано звернення, дата, індекс, контроль; порушені питання - короткий зміст, індекси; зміст і дата резолюції, прізвище автора, виконавець, термін виконання; дата надіслання, індекс і зміст документа, прийняті рішення, дата зняття з контролю; номер справи за номенклатурою.
Автоматизована реєстрація обліку особистого прийому громадян шляхом прямого введення в персональний комп`ютер здійснюється за допомогою таких елементів: дата прийому, хто приймає; прізвище, ім`я, по батькові, адреса, місце роботи, категорія (соціальний стан) заявника; порушені питання - короткий зміст, індекси; кому доручено розгляд, зміст доручення, термін виконання, прийняті рішення, дата одержання відповіді.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:
уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);
інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);
інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);
інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);
інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VI).
Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Закон № 2939-VI не регулює відносин зі створення публічної інформації; предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї. 
Виходячи із вищенаведеного позивач 01.02.2026 року звернувся до відповідача саме за отриманням публічної інформації, на яку відповідь не була надана.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Частина 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР вимагає, у випадку неналежності компетенції, передати звернення за належністю протягом п`яти днів або повернути її заявнику з роз`ясненнями.
Тобто, якщо відповідач вважав, що звернення подано не до належного органу, він повинен був повернути заяву з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР, звернення повинно бути розглянуте і вирішене у строк не більше одного місяця з дня його надходження. У разі якщо питання, порушені у зверненні, потребують додаткового вивчення, керівник органу або його заступник може продовжити строк розгляду, однак загальний строк не повинен перевищувати 45 днів, і про це має бути обов`язково повідомлено заявника.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не направлені звернення за належністю та не надані відповіді на запит від 01.02.2026 року.
З урахуванням даних обставин, суд вважає, що належним способом захисту прав та законних інтересів позивача буде зобов`язання відповідача надати відповідь на запит від 01.02.2026 року.
Щодо вимог -зобов`язати відповідача надати копії документів, що підтверджують реєстрацію та рух звернення, то відповідач не надав суду доказів наявності реєстрації та руху його звернення, та як позивач вказує у прохальній частині позову –(за наявності), а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при подачи позову до суду сплатив судовий збір у сумі 1064,96грн., тому відповідно до ст.139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білозерської селищної військової адміністрації - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Білозерської селищної військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, що полягає у не переданні звернення ОСОБА_1 депутатці Осадчій Н.О. та ненаданні відповіді на запит на публічну інформацію від 01.02.2026.
Зобов`язати Білозерську селищну військову адміністрацію надати ОСОБА_1 відповідь на запит на публічну інформацію від 01.02.2026р.
Стягнути з Білозерської селищної військової адміністрації Херсонського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 витратипо сплаті судового збору у сумі 1064,96грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_1 .
Відповідач: Білозерська селищна військова адміністрація (75000, Херсонська область, селище Білозерка, вул. Свободи, 87) код ЄДРПОУ 45064918.
Суддя Е.А.Іванов