Дата документу 15.04.2026	Справа № 554/14016/25	
 	Провадження № 2-др/554/32/26	

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Савченко Л.І.
при секретарі – Титаренко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про стягнення коштів, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави знаходиться вказана цивільна справа.
Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій прохала доповнити резолютивну частину рішення від 19.03.2026 року наступним формулюванням: « …а також 3 % річних та інфляційні втрати, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, за період від 23.09.2025 до дня ухвалення рішення суду, а також 3 % річних та інфляційні втрати, що підлягають нарахуванню відповідно до ст. 625 ЦК України до дня фактичного виконання рішення суду». 
В обґрунтування заяви вказала, що суд не вирішив позовну вимогу в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, до дня фактичного виконання рішення суду. Ця вимога була прямо зазначена у позовній заяві та є складовою обраного способу захисту. Зазначає, що суд не навів мотивів відмови у цій частині та не включив її до резолютивної частини. Крім того, суд, визначивши суму 3 % річних та інфляційних втрат станом на 22.09.2025 року (дату подання позову), не нарахував відсотки за період з 22.09.2025 по 19.03.2026, тобто за майже шість місяців , хоча грошове зобов`язання є триваючим, а ст. 625 ЦК України зобов`язує суд нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати до дня ухвалення рішення. Вказує, що уточнення розрахунку 3 % річних та інфляції не є зміною предмета чи підстав позову , суд зобов`язаний нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати до дня ухвалення рішення, навіть якщо позивач не подав уточнення; не вирішення частини позовних вимог є підставою для ухвалення додаткового рішення. 
Від представника відповідача Горячун А.М. до суду надійшли заперечення, в яких прохала відмовити в ухваленні додаткового рішення. Вказала, що рішення ухвалено відповідно до норм чинного законодавства, а у задоволенні клопотань ОСОБА_1 від 02 лютого 2026 року та 09 березня 2026 року про збільшення позовних вимог судом було відмовлено. Щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, то позивач при зверненні до суду з позовом нараховує їх самостійно, а суд лише перевіряє правильність розрахунків та за наявності підстав, приймає рішення про їх стягнення. Долучений до позовної заяви розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат судом було прийнято, як вірний. 
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності позивача.
Представник відповідача Горячун А.М. надіслала до суду заяву про розгляд заяви без її участі, прохала відмовити у її задоволенні.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Полтавагаз збут», в якому прохала стягнути грошові кошти у сумі 15342, 77 грн., з яких 11 870 грн. 59 коп. – основний борг (безпідставно набуте майно),  826 грн. 76 коп. – 3 % річних, 2 645 грн. 42 коп. - інфляційне збільшення та річні й інфляційні відсотки на день остаточного розрахунку.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 19 березня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» на користь  ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у сумі 11 870 грн. 59 коп., 3 % річних у сумі 826 грн. 76 коп., інфляційне збільшення та річні й інфляційні відсотки у сумі 2 645 грн. 42 коп., а всього – 15 342 грн. 77 коп.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. 
Разом з тим, позовні вимоги про стягнення річних й інфляційних відсотків на день остаточного розрахунку судом не вирішені, тому є підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення річних й інфляційних відсотків на день остаточного розрахунку, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не навела у позовній заяві розрахунку та правових підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат по день остаточного розрахунку, а тому суд вирішує заявлену вимогу в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Суд зазначає, що інфляційні втрати не відносяться до відсотків чи пені в розумінні ч. 10 ст. 265 ЦПК України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування відсотків чи пені у порядку, передбаченому ч. 10 ст. 265 ЦПК України є правом суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 дійшла висновку, що норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України).
Враховуючи майновий стан відповідача, зокрема, накладення арешту на його грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, неплатоспроможність ТОВ «Полтавагаз збут», що підтверджено сертифікатом про форс-мажорні обставини, а також стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 826 грн. 76 коп. та інфляційних втрат у сумі 2 645 грн. 42 коп. за період з 13 квітня 2021 року по 22 вересня 2025 року, що вже є компенсацією за невиконання своїх зобов`язань відповідачем, враховуючи принцип добросовісності та справедливості, право суду на стягнення заявлених сум, а не обов`язок, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в цій частині.
Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 3 % річних і інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, за період з 23.09.2025 року до дня ухвалення рішення, то суд зазначає, що 02 лютого 2026 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заяви про збільшення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 23.09.2025 року по 02.02.2026 року, у прийнятті якої судом було відмовлено протокольною ухвалою суду від 02.02.2026 року, та 09 березня 2026 року – про збільшення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 23.09.2025 року по 18.03.2026 року, у прийнятті якої відмовлено протокольною ухвалою суду від 19.03.2026 року.
Таким чином, враховуючи, що заяви про збільшення позовних вимог судом прийняті не були, вимоги зазначені в них по суті не вирішувалися з наведених підстав, тому підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині відсутні.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про стягнення річних й інфляційних відсотків на день остаточного розрахунку – відмовити.
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, за період з 23.09.2025 року до дня ухвалення рішення суду – відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.І.Савченко