Справа № 420/42094/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 18.06.2025 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 16.06.2025 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 24.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, — ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі тримісячної пенсії годувальника, а також допомоги на поховання у зв`язку із смертю пенсіонера. Як вказав представник, рішенням про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера від 18.06.2025 року № НОМЕР_1 та рішенням про відмову у виплаті допомоги на поховання від 16.06.2025 року № ЮО-103412 відділ з питань виплати пенсій військовослужбовцям та деяких інших категорій громадян управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив позивачу у виплатах, з підстав неперебування померлого ОСОБА_2 на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та неотримання ним пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Представник позивача, вказавши, що формальна розбіжність у написанні прізвища, яка виникла з вини суб`єкта владних повноважень, не може бути самостійною підставою для обмеження реалізації соціального права, гарантованого законом, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
08.01.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач наголосив, що як вбачається з прийнятого відділом з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення № ЮО-103412 від 16.06.2025 ОСОБА_1 , для оформлення допомоги на поховання за померлого ОСОБА_2 , разом із заявою від 09.06.2025 надано наступні документи:- заява від 09.06.2025, зареєстрована за № 19905/8;- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 , видане Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.04.2025;- копія паспорта громадянина України, серія НОМЕР_3 , виданого Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області 27.03.2002;- копія картки фізичної особи-платника податків, видана ДПІ у м. Арциз 02.03.2007;- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00050937086 від 30.04.2025;- договір-замовлення від 30.04.2025;- картка реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку. В той же час, як вказав відповідач, при розгляді вищезазначених документів, Головним управлінням встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 . За таких підстав, Головним управлінням відмовлено позивачу в задоволенні її заяви. Крім того, на таких же підставах Головним управлінням прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера № ЮО-103412 від 18.06.2025.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.04.2025 Серії НОМЕР_4 .
09 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, — ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі тримісячної пенсії годувальника, а також допомоги на поховання у зв`язку із смертю пенсіонера.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №ЮО-103412 від 16.06.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера, з підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №ЮО-103412 від 18.06.2025 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера, з підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував.
Частиною другою статті 64 Основного Закону України встановлено, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року
№ 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.
У відповідності до положень п.12. постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 17 липня 1992 р. № 393, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1992 р. № 393, членам сім`ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, незалежно від призначення пенсії в разі втрати годувальника виплачується одноразова грошова допомога: дружині/ чоловіку - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім`ї - у розмірі місячної пенсії годувальника.
При визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, до членів сім`ї, які мають право на допомогу, належать: дружина/ чоловік незалежно від віку і працездатності, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, або були на день смерті годувальника вихованцями, учнями, студентами, курсантами та слухачами, стажистами закладів освіти і не досягли 23-річного віку; батьки, які перебували на утриманні померлого і досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, установленого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (незалежно від тривалості страхового стажу), або вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 зазначеного Закону, на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або вони є особами з інвалідністю.
Під час з`ясування офіційних обставин справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 , 11.04.1962 отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
При цьому, причиною відмови у виплаті його дружині одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка та допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіон стало те, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 .
Як вбачається з наданої до суду пенсійної справи ОСОБА_2 , на обліку у Пенсійного фонду перебував чоловік позивача та має місце формальна розбіжність у написанні його прізвища в органах Пенсійного фонду.
При цьому, перекладання пенсійним фондом відповідальності за правильний переклад документів з російської мови на українську під час ведення пенсійної справи, є неприпустимим і не може позбавляти дружини померлого її соціальної захищеності, позаяк вказане суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 18.06.2025 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 16.06.2025 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягувався, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 18.06.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера № НОМЕР_5 від 16.06.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м.Одеса, вул. Канатна,83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2422,40 грн(дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра